ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. 	Справа № 440/7823/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,по справі № 440/7823/21
за позовом    ОСОБА_1  
до   Міністерства оборони України      третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:  Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

          У липні 2021 року ОСОБА_1 (надалі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі – відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу №44 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 25 березня 2021 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, як інваліду 2 групи з 01 лютого 2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до п "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та вжити заходи до її виплати (а.с.1-7).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 січня 2013 року позивачу вперше встановлена ІІI група інвалідності за загальним захворюванням, а у січні 2017 встановлено II групу інвалідності з 01.02.2016 у зв`язку з наявністю поранень, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, а тому у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтями 16 та 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", що, в свою чергу, свідчить про протиправність відмови відповідача у призначенні цієї грошової допомоги.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с.90-92).
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанцій, позивач подав апеляційну  скаргу, у якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, вказує на безпідставність відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» з огляду на встановлення йому інвалідності, пов`язаної з отримання травм, поранень, контузії під час проходження строкової військової служби у Демократичній республіці Афганістан.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив строково-військову службу в лавах Збройних Сил колишнього СРСР в період з 05.05.1986 по 17.06.1988, і приймав участь у бойових діях на території республіки Афганістан з 25.06.1986 року по 22.01.1987 року в складі в/ч НОМЕР_1 , про що зазначено в акті судово-медичного дослідження (обстеження) та  військового квитка НОМЕР_2 , копії яких містяться в матеріалах справи (а. с. 12, 23-24).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.11.2015 № 4492, поранення голови (контузія), лівої нижньої кінцівки(1986)р., колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , наслідком яких стали рубці на задньо-внутрішній поверхні на межі середньої та верхньої третини лівої гомілки, в тім`яній ділянці розмірами від 0,4х2,0 см., до 0,3х2,0 см., що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1649 від 12.11.2015р., та які у подальшому призвели до розвитку: «Стійких віддалених наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузія головного мозку 30.12.1986) у вигляді посттравматичної енцефалопатії II ст. з вираженим та стійким вестибулоатактичним, цефалгічним синдромами, лікворо-венозною дистензією, з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, постконтузійним синдромом. ІХС: стенокардії напруги, стабільної. ФК ІІ. Кардіосклерозу атеросклеротичного. СН ІІ А. Гіпертонічної хвороби ІІ ст. Облітеруючого атеросклерозу судин нижніх кінцівок. ХАН Іст.», що підтверджується медичними документами, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.11).
30 січня 2013 року позивачу вперше встановлено ІІI групу інвалідності за загальним захворюванням, а у січні 2017 встановлено II групу інвалідності з 01.02.2016 у зв`язку з наявністю поранень, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, про що видано довідку МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0188334 від 11.02. 2016 року (а. с. 9-10).
20.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до Решетилівського районного військового комісаріату про направлення до Полтавського ОВК його документів для виплати одноразової грошової допомоги, проте 27.01.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 повернув його документи без реалізації.
Позивач оскаржив дії Полтавського ОВК до Октябрського районного суду м. Полтави.
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2017 у справі №554/2074/17 визнано протиправними дії Полтавського ОВК щодо відмови у складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги інваліду війни ОСОБА_1 , та не направлення його до Міністерства оборони України в особі постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти документи щодо оформлення ОСОБА_1 грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити їх до Міністерства оборони України (а.с. 75-78).
На виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2017 у справі №554/2074/17 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив до Міністерства Оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Пунктом 25 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.07.2017 №73 рядовому в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якого 17.06.1988 звільнено зі строкової військової служби та 30.01.2013 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання (довідка МСЕК серія 10 ААА № 185626 від 30.01.2013), а 01.02.2016 під час повторного огляду – інвалідом ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ № 0188334 від 11.02.2016), відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення (а.с. 64).
Правомірність цього рішення була предметом спору у справі №546/916/17, за результатами розгляду якої рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23.09.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 79-85).
Судом встановлено, що 20.02.2020 позивач подав до Полтавського ОВК заяву та надав пакет документів для направлення до Міністерства оборони України з метою вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги.
Полтавський ОВК направив зазначені документи до Міністерства оборони України супровідним листом від 28.02.2020 № 12/664 (а.с.97).
Як убачається із листа Полтавського ОВК  від 06.04.2020 р. № 12/1021 за результатами розгляду зазначених документів Департамент фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.2020 №248/364/oгд повернув останні без реалізації з тих підстав, що нових обставин з аналізу поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено (а.с.96).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №440/2206/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020, визнано протиправною бездіяльність Міноборони щодо розгляду поданих ОСОБА_1 та направлених Полтавським обласним військовим комісаріатом листом від 28.02.2020 №12/664 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 20.02.2020 (вх.№1/714 від 20.02.2020) про призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 86-89).
Рішенням комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 25.03.2021 №44 (пункт 10), відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки ним не подано документ, який свідчить про обставини поранення, що підтверджується  Витягом з протоколу засідання комісії, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 65).
Листом від 17.06.2021 вих. № 9/1/3206 Полтавський обласний ТЦК та СП повідомив                                                        ОСОБА_1 про прийняте рішення (а.с. 8).
Не погодившись із вищевказаним рішенням Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оскільки ним подано не всі передбачені Порядком № 975 документи для отримання такої допомоги.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-ХІІ) визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).
Абзацом третім пункту 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Таким чином, подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Як правомірно враховано судом першої інстанції спір у цій справі виник з приводу наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на встановлення йому з 01.02.2016 другої групи інвалідності, пов`язаної з отримання травм, поранень, контузії під час проходження строкової військової служби у Демократичній республіці Афганістан.
Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил колишнього СРСР з 05.05.1986по 17.06.1988 і брав участь в бойових діях на території республіки Афганістан з 25.06.1986 по 22.01.1987 в складі в/ч НОМЕР_1 .
У січні 2017 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 01.02.2016 з огляду на отримання травми, поранення, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби, перебування в країнах, де велись бойові дії.
За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 17.08.2021 у справі №274/3195/17 (пункти 18-20) звернув увагу на те, що подання зазначених у пункті 11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
При цьому, Порядок №975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Водночас, подання до МО України відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку №975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду від 10.04.2019 (справа №822/220/18), документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
У зазначеній справі Судова палата зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Колегія суддів зазначає, що виходячи із змісту п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Згідно з п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Разом з цим, п. 4. 7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за № 1294/26071 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 530) встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
У разі настання інвалідності подаються такі документи:
висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13);
заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12);
копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності;
копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва);
витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка);
копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації;
копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою);
копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений п. 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.
Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.
З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.
Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
Судом встановлено, що на підтвердження причин поранення (контузії, травми, каліцтва) позивачем разом із заявою про отримання одноразової грошової допомоги надано :витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.11.2015 року № 4492, акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1649 від 06.11.2015р., довідка МСЕК серія АВ № 188334 від 11.02.2016 року, ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності з 01.02.2016 року, у зв`язку з отриманням поранення, контузії, захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 10-12).
Як правомірно враховано судом першої інстанції,  у контексті спірних відносин та обставин цієї справи,  витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.11.2015 №4492, вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі та контузії пораненням, яке могло мати місце у 1986 році. Достовірні документи, що свідчили б про причини та обставини поранення у позивача відсутні, до заяви про отримання одноразової грошової допомоги не надані, а протокол ВЛК від 30.11.2015 №4492 не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на підставі лише тих документів, які було надано позивачем, без документа, який свідчить про причини та обставини поранення, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, оскільки ним подано не всі передбачені Порядком №975 документи для отримання такої допомоги.
Щодо наданих ОСОБА_1 разом із заявою про отримання одноразової грошової допомоги нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких повідомлялось про проходження позивачем військової служби у Демократичній республіці Афганістан та отримання поранень, суд звертає увагу на такі обставини.
Порядок №975 не визначає, що обставини отримання військовослужбовцем поранення можуть підтверджуватись показаннями свідків.
Натомість у силу пункту 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Отже, показання свідків не є належним та достовірним доказом щодо обставин отримання військовослужбовцем поранень під час виконання обов`язків військової служби.
Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належність та достовірність протоколу ВЛК від 30.11.2015 №4492 та показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як доказів причин та обставин отримання ОСОБА_1 поранення, вже оцінювалась судами у ході розгляду справи №546/916/17, за результатами розгляду якої  рішенням від  23.09.2019 р. позивачу  відмовлено у задоволенні позову.
З урахуванням наведеного,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач права на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на встановлення йому з 01.02.2016 другої групи інвалідності не має, оскільки ним разом із заявою про виплату цієї допомоги не надано достовірних документів, що підтверджували б обставини отримання ним поранення.
Згідно  з ч. 2 ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1   ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2    Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед   законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а копія довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серія та витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв року в обставинах цієї справи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі № 440/7823/21 відповідає вимогам   ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову  Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі № 440/7823/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц