СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року                                     м. Харків                        Справа № 904/326/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С. , суддя  Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання  Міракова Г. А.,

за участю представників:
позивача -  не з`явився,  
відповідача - не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (вх.№2501Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року (суддя Пономаренко Т.О., повний текст складено 09.07.2021) у справі №904/326/21

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл", Харківська обл., смт. Високий
до Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь", Дніпропетровська обл., смт. Солоне
про       стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь", Дніпропетровська обл., смт. Солоне
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл", Харківська обл., смт. Високий
про стягнення збитків, - 

ВСТАНОВИВ:

 ТОВ "Саноіл" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь", в якій просить стягнути з ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" заборгованість у розмірі 105351,86 грн, з яких: основна заборгованість у розмірі 94653,83 грн., пеня у розмірі 3818,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 3060,93 грн, 12% річних у розмірі 3818,55 грн, а також просить стягнути з відповідача всі судові витрати по даній справі, в тому числі судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
 В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати за виконані послуги з перевезення вантажу за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом №21/07-1ДМ від 21.07.2020.
 Товариство з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" збитки у розмірі 124562,35 грн, а також судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Саноіл".
В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказує на невідповідальність дій відповідача за зустрічним позовом під час виконання своїх зобов`язань за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом №21/07-1ДМ від 21.07.2020, у зв`язку із чим позивач за зустрічним позовом поніс збитки, які був змушений сплатити вантажоодержувачу.
Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним та ухвалено про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 справу №904/326/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" до Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" про стягнення заборгованості у розмірі 105 351,86 грн., за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" про стягнення збитків у розмірі 124 562,35 грн., передано для розгляду за виключною підсудністю до Господарського суду Харківської області.
Рішення Господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року (суддя Пономаренко Т.О., повний текст складено 09.07.2021) у справі №904/326/21 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" до Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" заборгованість за виконані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом у розмірі 94 653,83 грн, пеню у розмірі 3 818,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 060,93 грн, 12% річних у розмірі 3 818,55  грн, а також судовий збір у розмірі 2 270 грн.
У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" про стягнення збитків - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" звернулось до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати частково, задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, а саме: стягнути з ТОВ "Саноіл" на  користь ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" суму збитків у розмірі 124 562.35 грн. Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково, а саме: стягнути з ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" на користь ТОВ "Саноіл" 47 532,74 грн за послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, в іншій частині позовних вимог відмовити. Крім того, апелянт у скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення. 
В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що замовником були чітко виконані всі вимоги по завантаженню та кріпленню вантажу у транспортному засобі, проте, після прибуття вантажу до місця призначення, з вини перевізника його неможливо було вивантажити без втрат та залучення додаткової техніки та робітників, оскільки всі біг-беги у транспортному засобі були зміщені, похилені та завалені набік. Вантажоодержувачем було виставлено Вантажовідправнику збитки на загальну суму 3700 Є, з яких 2560 Є - втрата 3500 кг льону при вивантаженні та 1131 Є - залучення 3-х працівників з додатковою технікою та обладнанням). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" на рішення Господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року по справі №904/326/21 залишено без руху з підстав порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України.
У визначений ухвалою суду строк від Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" до матеріалів справи надійшла заява про усунення недоліків скарги з доказами сплати судового збору, яка  долучена  до матеріалів справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 поновлено відповідачу процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року у справі №904/326/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу №904/326/21 до розгляду на  25.10.2021 о 12:30.  
      23.09.2021 через канцелярію суду від ТОВ "Саноіл" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що оскаржуване рішення суду є обгрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавста. Вказує на те, що перевізник належним чином виконав умови п.3.4.3. договору забезпечивши присутність водія та контроль при навантаженні, розміщенні та кріпленні вантажу на платформі напівпричепу. Пошкодження вантажу відбулось після його доставки в місце розвантаження, безпосередньо під час розвантаження вантажу вантажоотримувачем, а відповідальність перевізника за збереження вантажу обмежена моментом його доставки у пункт призначення.
       Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 22.10.2021 у зв`язку з відпусткою судді Россолова В.В., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С., суддя Шутенко І.В.
       Учасники  справи своїм правом на участь у засіданні суду не скористались, у судове засідання, не з`явились, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.
ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" 25.10.2021 направило на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, посилаючись на неможливість прибуття у судове засідання його представника, який прийматиме участь в іншому судовому засіданні. 
Розглянувши надане стороною клопотання про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке: 
1) в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; 
2) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі, сторонами не подано нових доказів чи доводів, які б потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні; 
3) судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  
 Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
Колегія суддів зазначає, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Колегія суддів, з огляду на передбачений ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що явка представників не була визнана обов`язковою і їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутністю учасників справи, за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, 21.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Саноіл" (перевізник) та Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (замовник) укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №21/07-1ДМ.
Відповідно до п.1.1.договору, перевізник зобов`язується приймати вантаж, ввірений йому замовником, і доставляти його до пункту призначення (вивантаження) та видавати уповноваженій на отримання вантажу особі, а замовник зобов`язується забезпечити подання вантажу до перевезення та здійснювати своєчасну оплату наданих послуг з перевезення вантажу.
У п.1.2.договору сторони дійшли згоди, що з метою однакового тлумачення цього Договору, під терміном "замовник" мається на увазі друга сторона Договору перевезення, згідно ст.307 Господарського кодексу України, яка ввіряє вантаж для перевезення, тобто термін "замовник" тотожній терміну "вантажовідправник", в розумінні ст.307 Господарського кодексу України. При цьому сторони погодили, що замовник за цим Договором одночасно може бути фактичним вантажовідправником та/або вантажоодержувачем або може замовляти перевезення вантажу в інтересах (за дорученням) третіх осіб.
Згідно з п.1.3., п.1.4. договору перевезення вантажів здійснюється як у внутрішньому сполученні - по території України, так і в міжнародному сполученні - територією іноземних держав. Маршрути кожного конкретного перевезення, кількість вантажу, що перевозиться, інші особливості виконання перевезення, узгоджуються сторонами додатково. Перевезення вантажів виконуються на умовах Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - КДПВ), митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (далі - Конвенція МДП), Європейської угоди про режим праці та відпочинку водіїв (ЄУТР), Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, чинного законодавства України та цього Договору 
Згідно з п.2.1.Договору надання послуг з перевезення вантажу здійснюється на підставі заявок на перевезення вантажу, попередньо погоджених сторонами, які з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення відбитками печаток є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що заявка на перевезення вантажу (далі - заявка) має містити наступну інформацію: інформацію про вантаж; вимоги до транспортного засобу; точне найменування і контактну інформацію про відправника вантажу, дату та адресу завантаження; маршрут руху; точне найменування і контактні дані вантажоодержувача, дату та адресу вивантаження; місце здійснення митних процедур; розмір провізної плати за надані послуги і строки проведення оплати; інші дані необхідні для безперешкодного і своєчасного перевезення, які обумовлюються сторонами додатково.
Замовник, не пізніше ніж за 2 робочих дні до запланованого часу завантаження транспортного засобу, передає на узгодження перевізнику, по факсимільному / електронному зв`язку (e-mail) або іншим способом, заявку, яка містить вищевказані дані, підписану уповноваженою особою та скріплену відбитком печатки замовника. У разі гострої необхідності замовника в транспортних засобах для здійснення перевезень вантажу, за згодою перевізника, термін подачі заявки на узгодження перевізнику може бути зменшений.
Перевізник розглядає заявку і або приймає її до виконання, шляхом її підписання, або повідомляє про неможливість її виконання або на запропонованих замовником умовах (п.2.3.договору).
Відповідно до п.2.4.договору подача транспортного засобу під завантаження здійснюється перевізником в терміни і на умовах, погоджених сторонами.
У п.2.5., п.2.6., п.2.7., п.2.8. договору сторони визначили, що навантаження вантажу на транспортний засіб здійснюється силами замовника, під контролем водія перевізника. Вивантаження вантажу здійснюється силами вантажоодержувача. Вантаж вважається переданим вантажоодержувачу з моменту підписання і проставляння печатки або штампа (у разі їх наявності) уповноваженим представником вантажоодержувача в товарно-транспортній накладній (ТТН, CMR). Перевізник надає замовнику оригінали товарно-транспортної накладної (ТТН, CMR) з відміткою вантажоодержувача, акт виконаних послуг, рахунок-фактуру та здійснює реєстрацію податкової накладної, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Згідно з п.2.9., п.2.10 договору протягом 5 робочих днів з моменту отримання замовником акту виконаних послуг, він зобов`язаний розглянути, підписати і повернути один примірник перевізнику або направити мотивовану письмову відмову від його підписання. Якщо протягом строку зазначеного в п. 2.9. цього Договору, замовник не надасть підписаний акт виконаних послуг або мотивовану відмову від його підписання, то такий акт вважається погодженим і підписаним замовником, а послуги перевізника з перевезення вантажу вважаються наданими належним чином відповідно до умов цього Договору, відповідної заявки та повністю прийнятими замовником без зауважень і претензій, що є підставою для замовника щодо їх оплати.
Відповідно до п. 3.2.4. договору, замовник зобов`язаний проводити в присутності водія перевізника пломбування завантаженого транспортного засобу, причепа до нього (цистерни, фургона, контейнера, рефрижератора).
Також, замовник зобов`язався, зокрема, забезпечувати своєчасне проведення розвантажувальних робіт в місці вивантаження, здійснювати своєчасну оплату в розмірі та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та/або в заявці до нього, згідно виставлених рахунків перевізника, нести відповідальність за порушення строків оплати наданих послуг, за простій транспортного засобу перевізника, за перевищення вагових і габаритних параметрів транспортного засобу, а також в інших випадках передбачених цим Договором та чинним законодавством України (п.3.2.10.,3.2.12.,3.2.13. договору).
Згідно з п.3.4.3., п.3.4.4. договору, водій-експедитор зобов`язаний бути присутнім при навантаженні вантажу, крім випадків, коли водій не допускається для присутності при навантаженні, відповідно до вимог (інструкцій) вантажовідправника. Будучи присутнім при навантаженні, водій зобов`язаний стежити за розміщення вантажу на вантажній платформі, в транспортному засобі, даючи свої рекомендації щодо правильного розміщення вантажу, при якому буде забезпечено його збереження від псування і пошкоджень під час транспортування. У разі невиконання вантажовідправником рекомендацій водія щодо правильного розміщення (укладання), кріплення вантажу при навантаженні в транспортний засіб, водій зобов`язаний внести відповідні зауваження (позначки) в CMR. Разом з цим, перевізник зобов`язаний забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу.
Перевізник, приймаючи вантаж, перевіряє виключно правильність записів, зроблених у вантажній накладній (ТТН, CMR) відносно числа вантажних місць, їх нумерації та маркування, а також зовнішній стан вантажу, і/або його упаковки. У разі виявлених водієм невідповідностей він зобов`язаний внести відповідні зауваження (позначки) в CMR (п.3.4.6.Договору).
Пунктом 3.4.4. договору перевізник зобов`язався своєчасно доставити ввірений вантаж у пункт призначення, зазначений у погодженій заявці, та передати його вантажоодержувачу.
У п.4.1. договору ціна кожного окремого перевезення (провізна плата) узгоджується сторонами і фіксується в заявці, до цього Договору з подальшим зазначенням в акті виконаних послуг. Сторони можуть зафіксувати ціну однотипних перевезень (партій певного товару, по одному маршруту) і їх періодичність (графік перевезень), шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього договору.
Згідно з п.4.4., п.4.5.Договору оплата за кожне перевезення вантажу здійснюється замовником, за ціною зазначеною в заявці, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника, на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури, якщо в заявці сторони не передбачили інший порядок розрахунків. Строк оплати за цим договором не повинен перевищувати 7 банківських днів з моменту отримання замовником документів по здійсненому перевезенню (рахунку, вантажної накладної (ТТН, CMR) з відміткою вантажоодержувача, акту виконаних послуг), якщо інший строк (термін) оплати не узгоджений сторонами в заявці 
Відповідно до п.5.3. договору, перевізник несе відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, з урахуванням норм природних втрат. Сторони погодили, що норма природного убутку при перевезеннях наливних вантажів складає 0,3% від загальної кількості перевезеного вантажу. За порушення строків оплати вартості послуг з перевезення вантажу, замовник зобов`язаний сплатити перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від своєчасно неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Крім того, замовник зобов`язаний сплатити на вимогу перевізника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.
Сторони домовилися, що нарахування неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано і триває до моменту повного виконання грошових зобов`язань. Крім того, керуючись ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України, сторони домовилися, що позовна давність стосовно вимог перевізника до замовника, в тому числі щодо оплати наданих послуг, компенсації додаткових витрат, сплати штрафних санкцій, відшкодування битків або з будь-яких інших підстав, що випливають з цього Договору, встановлюється тривалістю у три роки (п.5.5.договору).
Пунктом 5.8. договору сторони погодили, що перевізник звільняється від відповідальності за порушення термінів подання транспортного засобу під завантаження, за порушення термінів доставки вантажу, за втрату, недостачу, псування вантажу, якщо доведе, що ці порушення настали внаслідок незалежних від нього обставин, не з його вини. Замовник відповідає за всі наслідки неправильного пакування вантажу (бій, поломка, деформація, теча тощо), а також застосування тари і упаковки, що не відповідають властивостям вантажу, його масі або встановленим стандартам і технічним умовам.
Відповідно до п.7.1. договору, питання, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України, в тому числі Законами України "Про транспорт", "Про автомобільний транспорт", Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП та іншими нормативно-правовими актами, міжнародними угодами та конвенціями, ратифікованими Україною.
Згідно з п.8.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31 грудня 2021 року включно. Сторони не звільняються від виконання своїх зобов`язань після закінчення строку (терміну) дії цього договору в частині здійснення розрахунків між сторонами і врегулювання претензій (рекламацій). Якщо ж за 30 календарних днів до закінчення строку (терміну) дії цього Договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону в письмовому вигляді про розірвання договору (припинення його дії), строк (термін) дії цього Договору буде автоматично продовжуватись на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, без складання відповідної податкової угоди до Договору. 
Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №21/07-1ДМ було укладено сторонами за допомогою електронної пошти, шляхом обміну сканованими копіями договору, що містили підписи та відбитки печаток обох сторін, з використанням наступних електронних адрес: 
export@ukrbioland.com - електронна адреса Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь". Листи, що надходили з цієї електронної адреси містять підпис латинськими літерами: "Svitlana DUDNIK Head of Export Department "UkrBioLand" 1, Polova St., 52405 Nadiivka, Ukraine". На сайті UkrBioLand (гіперпосилання: http://www.ukrbioland.eom/uk/#companу) зазначається, що УкрБіоЛенд - це органічний сільськогосподарський обслуговуючий кооператив з сертифікованим земельним банком понад 5,620 га, розташований у Дніпропетровській області, в центрі України, до складу якого входить в тому числі ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь";
dimasanoil@gmail.com - електронна адреса Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл", а саме працівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл", менеджера з логістики ОСОБА_1 , який в силу своїх посадових обов`язків безпосередньо співпрацював з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" з питань виконання перевезень вантажів на замовлення останнього.
Також з матеріалів справи вбачається, що 21.07.2020 між ТОВ "Саноіл" (перевізник) та ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" (замовник) було погоджено та підписано замовлення №SV/2107/1 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до якого ТОВ "Саноіл" мало виконати перевезення вантажу (амарант, 30 палет з паперовими мішками по 25 кг) за маршрутом: вул. Центральна, 1-Б, Сурсько-Михайлівка, 52410, Солонянський район, Дніпропетровська область, Україна - Muggenburger Str. 7-15, 20539 Hamburg, Germany. Замовленням визначено: кількість автомобілів: один, №DAF НОМЕР_4/ НОМЕР_1 ; дату завантаження - 22.07.2020 та дату доставки - доставка не пізніше 29-30 липня на митницю клієнта. Також в замовленні сторони погодили умови оплати, а саме: 1450 євро, по курсу НБУ на день доставки до кінцевого клієнта, оплата по факту розвантаження. Період перевезення: 22.07.2020 - 03.08.2020.
ТОВ "Саноіл" виконало зобов`язання щодо доставки вантажу та його передачі вантажоодержувачу, що підтверджується підписом та відбитком печатки штампу вантажоодержувача - ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №А001 від 22.07.2020.
ТОВ "Саноіл" оформлено рахунок-фактуру №СА000005761 від 03.08.2020 на суму 47532,74 грн та складено акт виконаних послуг №5761 від 03.08.2020, скановані копії яких, разом зі сканованою копією товарно-транспортної накладної CMR №А001 від 22.07.2020 за допомогою електронної пошти 04.09.2020 було надіслано ТОВ "Саноіл" з електронної адреси: dimasanoil@gmail.com на електрону адресу ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" : export@ukrbioland.com.
10.08.2020 між ТОВ "Саноіл" (перевізник) та ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" (замовник) було погоджено та підписано замовлення №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до якого ТОВ "Саноіл" мав виконати перевезення вантажу (льон, 22 біг-бега) за маршрутом: вул. Центральна, 1-Б, Сурсько-Михайлівка, 52410, Солонянський район, Дніпропетровська область, Україна - Dorfstr. 27С, 39291, Mockern, Germany. Замовленням визначено: кількість автомобілів - один, №DAF НОМЕР_2 / НОМЕР_3 ; дату завантаження - 11.08.2020 та дату доставки - доставка не пізніше 19-21 серпня на митницю клієнта. Також в замовленні сторони погодили умови оплати, а саме: 1450 євро, по курсу НБУ на день доставки до кінцевого клієнта, оплата по факту розвантаження. Період перевезення: 11.08.2020 - 19.08.2020. 
Зобов`язання щодо доставки вантажу та його передачі вантажоодержувачу було виконано ТОВ "Саноіл" в повному обсязі, що підтверджується підписом та відбитком печатки (штампу) вантажоодержувача -ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №А001 від 11.08.2020, рахунком-фактурою №СА000006287 від 19.08.2020 на суму 47121,09 грн та актом виконаних послуг №6287 від 19.08.2020. 
Нездійснення ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" своєчасної оплати наданих послуг стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" заборгованість у розмірі 105351,86 грн, з яких: основна заборгованість у розмірі 94653,83 грн, пеня у розмірі 3818,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 3060,93 грн, 12% річних у розмірі 3818,55 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог  ТОВ "Саноіл" з огляду на таке. 
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст. 144 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" (далі - Конвенція) закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.
Таким чином, враховуючи, що між сторонами склалися правовідносини з перевезення вантажу у міжнародному сполученні автомобільним транспортом, в якому позивач за первісним позовом здійснив перевезення з території України в пункт призначення в Німеччині, на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, які мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.
Поряд з цим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Аналогічні приписи містяться в статтях 909, 919 Цивільного кодексу України.
Положеннями статті 311 Господарського кодексу України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
21.07.2020 між ТОВ "Саноіл" (перевізник) та ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" (замовник) було погоджено та підписано замовлення №SV/2107/1 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до якого ТОВ "Саноіл" мало виконати перевезення вантажу (амарант, 30 палет з паперовими мішками по 25 кг) за маршрутом: вул. Центральна, 1-Б, Сурсько-Михайлівка, 52410, Солонянський район, Дніпропетровська область, Україна - Muggenburger Str. 7-15, 20539 Hamburg, Germany. Замовленням було визначено: кількість автомобілів: один, №DAF НОМЕР_4 / НОМЕР_1 ; дату завантаження: 22.07.2020 та дату доставки: доставка не пізніше 29-30 липня на митницю клієнта. Також в замовленні сторони погодили умови оплати, а саме: 1450 євро, по курсу НБУ на день доставки до кінцевого клієнта, оплата по факту розвантаження.
Відповідно до п.2.7. Договору, вантаж вважається переданим вантажоодержувачу з моменту підписання і проставлення печатки або штампа (у разі їх наявності) уповноваженим представником вантажоодержувача в товарно-транспортній накладній (ТТН, CMR). 
При дослідженні матеріалів справи встановлено, що зобов`язання по доставці вантажу за замовлення №SV/2107/1 від 21.07.2020 було виконано ТОВ "Саноіл" у погоджений сторонами строк. По факту доставки вантажу та його передачі вантажоодержувачу ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" було підписано та засвідчено печаткою останнього міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №А001 від 22.07.2020. 
ТОВ "Саноіл" було оформлено рахунок-фактуру №СА000005761 від 03.08.2020 на суму 47 532,74 грн та акт виконаних послуг №5761 від 03.08.2020, скановані копії яких, разом зі сканованою копією товарно-транспортної накладної CMR №А001 від 22.07.2020 за допомогою електронної пошти 04.09.2020 було надіслано ТОВ "Саноіл" з електронної адреси: dimasanoil@gmail.com на електрону адресу ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" : export@ukrbioland.com.
Факт вручення вищевказаних документів ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" підтверджується листом-підтвердженням кур`єрської служби DIMEX (ДП "Даймекс-Харків") від 05.11.2020 щодо отримання відправлення за накладною №40804114.
Згідно з п.2.9. договору протягом 5 робочих днів з моменту отримання замовником акту виконаних послуг, він зобов`язаний розглянути, підписати і повернути один примірник перевізнику або направити мотивовану письмову відмову від його підписання.
Таким чином, ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" у відповідності до умов договору був зобов`язаний у строк до 19.09.2020 (включно) розглянути, підписати і повернути один примірник акту виконаних послуг №5761 від 03.08.2020 на суму 47 532,74 грн ТОВ "Саноіл" або направити останньому мотивовану письмову відмову від його підписання. Проте, ані підписаного акту, ані мотивованої письмової відмови від його підписання матеріали справи не містять.
Також, 10.08.2020 сторонами було погоджено та підписано замовлення №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до якого ТОВ "Саноіл" мав виконати перевезення вантажу (льон, 22 біг-бега) за маршрутом: вул. Центральна, 1-Б, Сурсько-Михайлівка, 52410, Солонянський район, Дніпропетровська область, Україна - Dorfstr. 27С, 39291, Mockern, Germany. 
Зобов`язання щодо доставки вантажу та його передачі вантажоодержувачу було виконано ТОВ "Саноіл" в повному обсязі, що підтверджується підписом та відбитком печатки (штампу) вантажоодержувача - ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №А001 від 11.08.2020. Жодних заперечень чи зауважень з боку замовника міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №А001 від 11.08.2020 не містить.
При дослідженні вказаної накладної колегією суддів встановлено, що у п.28 міститься напис водія-експедитора Гапич Р.В. від 18.08.2020 наступного змісту: "Заїхавши під вивантаження, відкрив борти, опустив ремені кріплення навантажувач взяв біг не ззаду, а потягнув середній біг на третьому борту. Два мішки з четвертого борту впали на землю, а третій висипався з половини. Решта біг-бегів були пошкоджені при розвантаження в складі". Зазначене водієм-експедитором в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №А001 від 11.08.2020 також було зафіксовано останнім на камеру смартфону та в якості доказів надано 11 фотознімків. 
Після виконання перевезення, ТОВ "Саноіл" було оформлено рахунок-фактуру №СА000006287 від 19.08.2020 на суму 47121,09 грн та акт виконаних послуг №6287 від 19.08.2020, скановані копії яких разом зі сканованою копією товарно-транспортної накладної CMR №А001 від 11.08.2020 за допомогою електронної пошти 07.09.2020 було надіслано ТОВ "Саноіл" з електронної адреси: dimasanoil@gmail.com на електрону адресу ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь": export@ukrbioland.com.
Також оригінали рахунку-фактури №СА000006287 від 19.08.2020 на суму 47 121,09 грн, товарно-транспортної накладної CMR №А001 від 11.08.2020 та акту виконаних послуг №6287 від 19.08.2020 на суму 47121,09 грн було доставлено 14.09.2020 ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" кур`єрською службою DIMEX, що підтверджується листом-підтвердженням кур`єрської служби DIMEX (ДП "Даймекс-Харків") від 05.11.2020.
У відповідності до п.2.9. Договору ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" було зобов`язане у строк до 19.09.2020 (включно) розглянути, підписати і повернути один примірник акту виконаних послуг №6287 від 19.08.2020 на суму 47 121,09 грн. ТОВ "Саноіл" або направити останньому мотивовану письмову відмову від його підписання.
Проте, ані підписаного акту виконаних послуг №6287 від 19.082020 на суму 47 121,09 грн, ані мотивованої письмової відмови від його підписання матеріали справи не містять.
З огляду на зазначене, у відповідності до погодженого сторонами п.2.10. Договору, акт виконаних послуг №6287 від 19.08.2020 на суму 47121,09 грн вважається погодженим і підписаним замовником, а послуги перевізника з перевезення вантажу вважаються наданими належним чином відповідно до умов Договору, заявки №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги від 10.08.2020 та повністю прийнятими замовником без зауважень і претензій, що є підставою для замовника щодо їх оплати.
Відповідно до п.2.10. договору якщо протягом строку зазначеного в п.2.9. цього Договору, замовник не надасть підписаний акт виконаних послуг або мотивовану відмову від його підписання, то такий акт вважається погодженим і підписаним замовником, а послуги перевізника з перевезення вантажу вважаються наданими належним чином відповідно до умов цього Договору, відповідної заявки та повністю прийнятими замовником без зауважень і претензій, що є підставою для замовника щодо їх оплати.
Претензій щодо якості доставленого вантажу у ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" не було, ТОВ "Саноіл" на дату подання позову не отримувало письмових відмов ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" від підписання актів виконаних послуг.
    Таким чином, на підставі п.2.10. договору, акти виконаних послуг вважаються погодженими і підписаними ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь", а послуги ТОВ "Саноіл" з перевезення вантажу вважаються наданими належним чином відповідно до умов договору, відповідних замовлень та повністю прийнятими ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" без зауважень і претензій, що є підставою для їх оплати. 
Пунктом 4.4. договору сторони визначили, що оплата за кожне перевезення вантажу здійснюється замовником, за ціною зазначеною в заявці, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника, на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури, якщо в заявці сторони не передбачили інший порядок розрахунків.
Відповідно до п. 11 замовлень №SV/2107/1 від 21.07.2020 та №SV/1008/1 від 10.08.2020 на транспортно-експедиційні послуги оплата здійснюється по факту розвантаження.
Згідно з п.4.5 договору строк оплати за цим договором не повинен перевищувати 7 банківських днів з моменту отримання замовником документів по здійсненому перевезенню (рахунку, вантажної накладної (ТТН, CMR) з відміткою вантажоодержувача, акту виконаних послуг), якщо інший строк (термін) оплати не узгоджений сторонами в заявці.
Проте, в матеріалах справи не міститься доказів оплати замовником послуги перевізника з перевезення вантажу на виконання замовлень №SV/2107/1 від 21.07.2020 та №SV/1008/1 від 10.08.2020 на транспортно-експедиційні послуги ані по факту розвантаження, ані з моменту отримання замовником документів по здійсненому перевезенню.
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається зі змісту заявок, оплата за виконане перевезення здійснюється у євро за курсом НБУ, встановленим на день доставки до кінцевого клієнта.
Поряд з цим, згідно зі ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої приєдналася Україна, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.
Частиною 1 ст. 9 Конвенції "Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
Матеріалами справи, а саме міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №А001 від 22.07.2020 та міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №А001 від 11.08.2020 підтверджується факт виконання ТОВ "Саноіл" взятих на себе зобов`язань за замовленням №SV/2107/1 на транспортно-експедиційні послуги від 21.07.2020 та замовленням №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги 10.08.2020. Відповідачем за первісним позовом не спростовано факту отримання від позивача за первісним позовом оригіналів документів для оплати. 
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Суд констатує, що відповідач за первісним позовом не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг та не спростував належними і допустимими доказами обставин, наведених в обґрунтування позовних вимог, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості у гривневому еквіваленті у розмірі 94 653,83 грн. доведеними, обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційних втрат у розмірі 3060,93 грн та 12% річних у розмірі 3818,55 грн, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 підкреслив, що платежі встановлені ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до п.5.5. договору за порушення строків оплати вартості послуг з перевезення вантажу, замовник зобов`язаний сплатити перевізнику на вимогу перевізника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.
14.01.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.
З огляду на вимоги ст. ст. 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України стягнення % річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.
Перевіривши надані позивачем за первісним позовом розрахунки 12% річних та інфляційних нарахувань, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційних втрат у розмірі 3060,93 грн та 12% річних у розмірі 3818,55 грн обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені у розмірі 3818,55 грн.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).
Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст. 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з п.5.5. договору за порушення строків оплати вартості послуг з перевезення вантажу, замовник зобов`язаний сплатити перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від своєчасно неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати. 
Сторони домовилися, що нарахування неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано і триває до моменту повного виконання грошових зобов`язань. Крім того, керуючись ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України, сторони домовилися, що позовна давність стосовно вимог перевізника до замовника, в тому числі щодо оплати наданих послуг, компенсації додаткових витрат, сплати штрафних санкцій, відшкодування битків або з будь-яких інших підстав, що випливають з цього Договору, встановлюється тривалістю у три роки.
Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в сумі 3818,55 грн. 
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зустрічного позову про стягнення з ТОВ "Саноіл" збитків у розмірі 124562,35 грн.
 Так, у апеляційній скарзі заявник стверджує, що замовником були чітко виконані всі вимоги по завантаженню та кріпленню вантажу у транспортному засобі, проте, після прибуття вантажу до місця призначення, з вини перевізника його неможливо було вивантажити без втрат та залучення додаткової техніки та робітників, оскільки всі біг-беги у транспортному засобі були зміщені, похилені та завалені набік. Вантажоодержувачем було виставлено Вантажовідправнику збитки на загальну суму 3700 Є, з яких 2560 Є - втрата 3500 кг льону при вивантаженні та 1131 Є - залучення 3-х працівників з додатковою технікою та обладнанням). 
  Колегія суддів вважає вказані твердження апелянта безпідставними з огляду на таке.
  Як вже зазначалось, 10.08.2020 сторонами було погоджено замовлення №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги з датою завантаження 11.08.2020 по вул. Центральна, 1-Б, с. Сурсько-Михайлівка, Солонянського району, Дніпропетровської області та розвантаження в Німеччині LINDENHOF Oko-Getreide- Gesellschaft, Dorfstr., 27С, Mockern, GERMANY вантажу Льон, 22 біг-бега (загальна вага нетто - 22,00, брутто - 22044 кг).
Відповідно до п.10. замовлення №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги від 10.08.2020, завантаження товару забезпечує продавець на місці завантаження.
При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що товар за замовленням №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги було завантажено 11.08.2020. При цьому, завантаження, розміщення та кріплення вантажу (льон) здійснювалось ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" шляхом штабелювання 22 біг-бегів у наданому перевізником транспортному засобі DAF НОМЕР_2 , причіп НОМЕР_5 , через задній тент. Відповідачем за зустрічним позовом на підтвердження використання заднього завантаження надано фотознімки здійснені під час завантаження замовником товару (льон).
Пунктами 4,5 замовлення №SV/1008/1 на транспортно-експедиційні послуги від 10.08.2020 сторони погодили, що перевізник зобов`язаний стежити за завантаженням і розвантаженням товару, не допускати розбіжності товару з вантажною документацією. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу.
Жодних зауважень щодо неналежного завантаження чи кріплення біг-бегів перевізником по факту завантаження зафіксовано не було. 
У апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що прибувши у місце вивантаження відповідно до замовлення, та надавши вантажоодержувачу транспортний засіб для вивантаження вантажу льон, було виявлено, що всі 22 біг-беги були зміщенні, похилені, завалені на бік у транспортному засобі, що унеможливило здійснити розвантаження вантажу без понесених втрат льону на загальну масу 3500 кг.
На переконання скаржника, перевізник ТОВ "САНОІЛ" не вказав, не позначив у CMR будь-яких зауважень, щодо розміщення вантажу в транспортному засобі, з метою забезпечення його збереження від псування і пошкоджень під час транспортування, а тому з боку замовника ТОВ СЗ "Агрополімердеталь" були чітко виконанні всі вимоги по завантаженню, розміщенню, кріпленню вантажу у транспортному засобі, а саме: льон, 22 біг-бега (загальна вага нетто - 22,00, брутто - 22044 кг).
На підтвердження вищезазначеного ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" надає фотознімки до зустрічного позову, реєстр продукції в біг-бегаг №1 від 11.08.2020, а також Рекламаційні дані на час вивантаження льону 18.08.2020.
Відповідно до відомостей, зазначених в рекламаційних даних на час вивантаження льону 18.08.2020, всі біг-беги після розтентування і постановки автомобіля були або перекинуті, або зміщені, або завалені набік так, що вивантаження в нормальному режимі було неможливе. Щодо причини падіння двох перших біг-бегів в рекламаційних даних на час вивантаження льону 18.08.2020 зазначено, що два перші біг-бега завалилися на бік і випали з вантажівки після розтентування і початку розвантаження ззаду з лівого боку вантажівки і його відкритті. Також з рекламаційних даних на час вивантаження льону 18.08.2020 вбачається, що товар почали вивантажувати з лівого боку.
Як з наданих позивачем за зустрічним позовом фотокопій, так і з наданих відповідачем за зустрічним позовом фотокопій чітко вбачається, що розвантаження здійзнювалось шляхом бокового розвантаження з відкриттям лівого тенту. Два перші біг-беги, які були причиною зміщення або завалення набік інших біг-бегів, лежать з лівого боку вантажівки, а точніше з боку відкритого лівого тенту вантажівки.
За наслідками вищезазначеного, вантажоодержувачем було виставлено до сплати вантажовідправнику збитки на загальну суму 3 700 Євро (2 569 Євро - втрата 3 500 кг льону при вивантаженні + 1 131 Євро - залучення 3 працівника з додатковою технікою, обладнанням на 4,5 години), які були сплачені ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №13 від 04.02.2021.
Як стверджує апелянт, саме через невідповідальні дії ТОВ "Саноіл", ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" понесло збитки, які останнє було змушене сплатити вантажоодержувачу, на загальну суму 3 700 Євро, що еквівалентно 124 562,35 грн.
Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Згідно з ч.1, 3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.
Відповідно до статті 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Частиною 2 статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента, який повинен доказати, що збитки заподіяні не з його вини.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, 2) збитки, 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, 4) вина боржника.
Відсутність хоча б одного із зазначених елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
На переконання позивача за зустрічним позовом, причиною пошкодження біг-бегів є саме не здійснення контролю водієм-експедитором перевізника за товаром. А оскільки у рекламаційними даними, складеними вантажоодержувачем, причиною пошкодження біг-бегів (на їх переконання) є неналежне кріплення, то й не здійснення водієм-експедитором перевізника контролю за належним кріпленням товару під час завантаження. 
Проте, судом встановлено наступне.
Завантаження вантажу здійснювалося силами замовника в присутності водія-експедитора перевізника. Жодних зауважень до завантаження вантажу чи його кріплення водієм експедитором перевізника не зафіксовано. 
Пунктом 3.2.4. Договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний проводити в присутності водія перевізника пломбування завантаженого транспортного засобу, причепа до нього (цистерни, фургона, контейнера, рефрижератора).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за зустрічним позовом зазначив, що вантаж, після його завантаження, в присутності водія-експедитора було запломбовано у відповідності до умов договору, а отже водій не мав змоги вносити будь-які корективи в запломбований товар по ходу перевезення. Факт пломбування товару замовником не заперечується.
Жодних факторів, які б стали причиною пошкодження вантажу саме підчас перевезення не зафіксовано. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Відповідач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що він належним чином виконав умови п.3.4.3. договору забезпечивши присутність водія та контроль при навантаженні, розміщенні та кріпленні вантажу на платформі напівпричепу. Пошкодження вантажу відбулось після його доставки в місце розвантаження, безпосередньо під час розвантаження вантажу вантажоотримувачем, а відповідальність перевізника за збереження вантажу обмежена моментом його доставки у пункт призначення. 
Пошкодження біг-бегів виникло виключно під час розвантаження, оскільки вантажоодержувачем, в порушення вимог інструкції по експлуатації біг-бегів, розвантаження здійснювалося через лівий (боковий) тент транспортного засобу, а не задній, через який відбувалося завантаження.
В Інтернет-мережі у вільному доступі розміщено інструкцію по експлуатації біг -бегів, відповідно до якої розбирання штабеля контейнерів здійснюється за зворотнім принципом його формування. 
З наявних в матеріалах справи фотокопій, здійснених під час розвантаження товару, чітко вбачається здійснення розвантаження товару через лівий (боковий) тент. У рекламаційних даних на час вивантаження льону 18.08.2020, на які посилається позивач за зустрічним позовом як на підставу своїх правових вимог, зафіксовано, що всі біг-беги після розтентування і постановки автомобіля були або перекинуті, або зміщені, або завалені набік так, що вивантаження в нормальному режимі було неможливе. Два перші біг-бега завалилися на бік і випали з вантажівки після розтентування і початку розвантаження ззаду з лівого боку вантажівки і його відкритті.
При цьому, у п.28 міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №А001 від 11.08.2020 міститься напис водія-експедитора ОСОБА_2 від 18.08.2020, в якому зазначено, що заїхавши під вивантаження ставши, відкрив борти, опустив ремені кріплення навантажувач взяв біг не ззаду, а потягнув середній біг на третьому борту. Два мішки з четвертого борту впали на землю, а третій висипався з половини. Решта біг-бегів були пошкоджені при розвантаження в складі.
З вищезазначеного вбачається, що пошкодження виникли саме після розтентування лівого тенту і початку розвантаження ззаду з лівого боку вантажівки і його відкритті.
На переконання суду, з огляду на наявні в матеріалах докази, пошкодження вантажу відбулося саме під час розвантаження вантажоодержувачем, як наслідок недодержання правил експлуатації. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Оскільки розвантаження вантажу за умовами Договору здійснює замовник, то відповідальність за неналежне розвантаження не може бути покладено на перевізника.
Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не було доведено належними та допустимими доказами, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача за зустрічним позовом, не доведено безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача за зустрічним позовом та заподіянням шкоди.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги зустрічного позову необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції не було порушено норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення. 
Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
 Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при ухваленні рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Луганської області від 27 квітня 2021 року  у справі №913/1/21.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 233, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

        Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" на рішення Господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року у справі №904/326/21 залишити без задоволення. 
        Рішення Господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року у справі №904/326/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

             Повний текст постанови складено та підписано 01.11.2021. 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Ільїн

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко