УХВАЛА

01 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/1075/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Велар Груп"
на рішення господарського суду Одеської області від 20.01.2021
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від   03.06.2021 
у справі № 916/1075/20
за позовом управління капітального будівництва Одеської міської ради
до товариства з обмеженою відповідальністю "Велар Груп",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Одеська міська рада,
про спонукання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Велар Груп" (далі - ТОВ "Велар Груп") 20.09.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті) звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Одеської області від 20.01.2021 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі №   916/1075/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2)   якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287   цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287   цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі оскарження судового рішення суду на підставі пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник має зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частин першої, третьої статті 310 ГПК України.
Якщо оскаржується судове рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі має бути зазначено у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права. Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 4 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у відповідних пунктах частин першої, третьої статті 310 ГПК України, та містити відповідний пункт (пункти) відповідних частин.
Отже правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
Разом з тим у касаційній скарзі взагалі не зазначено жодної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених статтею 287 ГПК України.
Водночас відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено в 1-му розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 2   102 грн.
Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання цієї касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 4   204,00 грн (4   204 грн х 200%).
Проте скаржником до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Не зазначено про наявність такого доказу і в переліку додатків до касаційної скарги.
При цьому, згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Судом установлено, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду ухвалена 03.06.2021, повний текст постанови складено - 08.06.2021, тобто строк на її оскарження закінчився 29.06.2021 з урахуванням частини четвертої статті 116 ГПК України.
Із касаційною скаргою ТОВ "Велар Груп" звернулося до Касаційного господарського суду 20.09.2021, тобто із значним пропуском процесуального строку, встановленого для подання касаційної скарги.
У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому скаржник зазначає про те, що повний текст оскаржуваної постанови ні відповідач, ні представник відповідача не отримували, про оскаржуване рішення відповідач дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), оскільки на робочий телефон ТОВ "Велар Груп" надійшов дзвінок від державного виконавця Другого Малиновського Відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з проханням про виконання судового рішення, у зв`язку з тим, що ні скаржником, ні представником скаржника, копія оскаржуваної постанови не отримувалась ні за поштовою, ні електронною адресами, ТОВ   "Велар Груп" вважає причини пропуску поважними та просить поновити строк на касаційне оскарження. 
Оскаржувану постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі № 916/1075/20 було надіслано судом до Реєстру 08.06.2021, зареєстровано 09.06.2021, оприлюднено 10.06.2021, інформацію з якого слід вважати загальновідомою згідно із Законом України "Про доступ до судових рішень", що дозволяло скаржнику ознайомитися з повним її текстом в максимально стислі строки. Також у судовому засіданні 03.06.2021 був присутній представник ТОВ   "Велар Груп".
Суд касаційної інстанції зазначає, що у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
З огляду на наведене, повний текст оскаржуваної постанови оприлюднено у встановленому законом порядку, скаржник був обізнаний про результати розгляду поданої ним апеляційної скарги зі справи № 916/1075/20, проте звернувся до суду касаційної інстанції 20.09.2021, тобто через 83 дні. Суд зазначає, що скаржник не був позбавлений права та можливості раніше ознайомитися з прийнятою постановою від 03.06.2021 та звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах строків, визначених статтею 288 ГПК України, а звернувся тільки 20.09.2021.
Можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок доведення яких відповідними доказами покладено на скаржника.
Частиною третьою статті 292 ГПК України визначено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. 
Таким чином, скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на касаційне оскарження, Суд дійшов висновку, що клопотання ТОВ   "Велар Груп" про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі №   916/1075/20 задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, касаційна скарга скаржника визнається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі частин другої та третьої статті 292 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З урахуванням зазначеного, скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: зазначити підстави касаційного оскарження судового рішення, визначені частиною другою статті 287 ГПК України з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет оскарження; надати докази на підтвердження зазначених у скарзі підстав пропуску строку на касаційне оскарження або навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав; надати суду документ про сплату судового збору у сумі 4   204,00 грн на відповідні реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; 
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- код класифікації доходів бюджету: 22030102;
-   найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
Суд також вважає за необхідне звернути увагу ТОВ "Велар Груп" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмову у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.
У свою чергу клопотання про зупинення оскаржуваних рішень має бути залишено без вирішення з огляду на залишення касаційної скарги без руху. 
Керуючись статтями 174, 234, 288, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд 

У Х В А Л И В:

1.   Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Велар Груп" на рішення господарського суду Одеської області від 20.01.2021 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі №   916/1075/20 залишити без руху.
2.   Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Велар Груп" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Документи про усунення недоліків надсилати за адресою: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
3.   Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Велар Груп", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя          І.   Колос

Суддя           І.   Бенедисюк

Суддя                                                                                          Т.   Малашенкова