ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" вересня 2021 р.                                    Справа№ 910/599/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Хрипуна О.О. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 13.09.2021 року у справі №910/599/21          (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Бора"
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021, повний текст якого складено та підписано 01.04.2020
у справі №910/599/21 (суддя Пінчук В.І.)
за позовом Київської міської ради
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Бора", 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Дайтона груп"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - громадська організація "Захистимо Протасів яр"
про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки.

ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 Київська міська рада (далі-позивач) звернулася до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Бора» (далі-відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп » (далі-відповідач 2) про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер 800000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м. до 16.01.2022  для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом, що укладений 06.06.2018 між відповідачами (із змінами, внесеними договором про внесення змін до договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер 800000000:72:213:0038 площею 27 873 кв.м. від 13.08.2018).
Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що зазначений договір оренди земельної ділянки є нікчемним     правочином, оскільки порушує публічний порядок, а саме посягає на суспільні та соціальні основи держави, оскільки був спрямований на використання комунальної власності всупереч інтересам територіальної громади. Порушення публічного порядку відбулося внаслідок укладення договору оренди неуповноваженою особою (одноосібно міським головою без затвердження Київською міською радою) та незаконної передачі в оренду зони охоронюваного ландшафту. Договори суборенди є похідними від договору оренди - від нікчемного правочину, зокрема, на цій підставі, вони мають бути визнані недійсними.
Крім того позивач стверджує, що договір оренди укладений без дотримання процедури ухвалення рішення про розпорядження комунальною власністю відповідним органом місцевого самоврядування, з порушеннями наступних вимог законів України: статті 16 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній станом на 17.01.2012), яка передбачала, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону; статті 124 Земельного кодексу України (у редакції чинній станом на 17 січня 2012 року), відповідно до якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки;     частини 3 статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (у редакції чинній станом на 17 січня 2012 року), згідно з якою на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.
Також позивач стверджує, що договір оренди укладений неуповноваженою особою, оскільки від імені територіальної громади, як сторона договору, самостійно діяв Київський міський голова, а не Київська міська рада як орган місцевого самоврядування. Це порушило процедуру прийняття рішення про передання в оренду земельної ділянки, чим завдано шкоди інтересам територіальної громади міста Києва. Тобто, рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки на умовах договору оренди чи щодо укладення цього договору Київська міська рада ніколи не приймала.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21 позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м. для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово - офісно - торговельного комплексу з готелем та паркінгом, що укладений 06.06.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бора» ( 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 9Б, офіс 23, код 31953263 ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп» (49027, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 22, кім. 705, Соборний район, код 41964313) (із змінами, внесеними договором про внесення змін до договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м. від 13.08.2018).
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Бора» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 9Б, офіс 23, код 31953263) на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код 22883141) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн 00 коп. судового збору.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп» (49027, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 22, кім. 705, Соборний район, код 41964313) на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код 22883141) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн 00 коп. судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що договір суборенди має бути визнаний недійсним на підставі ч.1 ст.203 та ст.215 Цивільного кодексу України, оскільки його зміст прямо суперечить ст.761 Цивільного кодексу України і ст.93 Земельного кодексу України.    
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, відповідач 1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та не законним, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи. 
Крім того скаржник посилається на те, що при кваліфікації правочину за ст.228 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції не встановив та відповідно не зазначив конкретно на що саме були спрямовані дії сторін, під час укладання договору оренди земельної ділянки від 17.01.2012. В оскаржуваному судовому рішенні не встановлено факти порушених конституційних прав і свобод людини і громадянина, або знищення чи пошкодження майна під час укладання договору оренди земельної ділянки від 17.01.2012. Більше того, матеріали не містять доказів або фактів, що підтверджували дії сторін договору оренди земельної ділянки від 17.01.2021, які спрямовані саме на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, або знищення чи пошкодження майна під час укладання договору оренди  земельної ділянки від 17.01.2012.
Також скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не вказав та не дослідив, які саме інтереси територіальної громади міста Києва були порушені під час укладання договору земельної ділянки від 17.01.2012. До того ж, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення не врахував судові рішення у справах №826/12131/17, №5011-51/12000-2012, №910/11132/20, №51/185.
Додатково скаржник посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянув дану справу у порядку спрощеного позовного провадження. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021, справу №910/599/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мальченко А.О. - головуючий суддя; судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.06.2021 та встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.
31.05.2021 та 09.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача та третьої особи надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
09.06.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.07.2021.
23.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів.
05.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду скаржником подано письмові пояснення, в яких вказує на те, що суд першої інстанції зробив висновки про нікчемність договору оренди виключно на підставі тверджень позивача без їх перевірки та на підставі дослідження змісту іншого договору оренди який не має жодного відношення до укладання договору суборенди. Також скаржник вказує на те, що оскільки докази, які просить позивач долучити до матеріалів справи, не були подані у встановлений законом строк, тому вказане вище клопотання не підлягає задоволенню.       
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі №910/599/21відмовлено Київській міській раді у задоволенні клопотання про залучення доказів, а також оголошено перерву на 13.07.2021.
12.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду позивачем подано додаткові пояснення, в яких підтримує доводи викладенні у відзиві та просить залишити оскаржуване судове рішення без змін.   
12.07.2021 та 13.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи та скаржника надійшли заяви про відвід колегії суддів від розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" про відвід колегії суддів  у справі №910/599/21 залишено без розгляду, а також відмовлено громадській організації "Захистимо Протасів яр" у задоволенні заяви про відвід колегії суддів у справі №910/599/21.  
13.07.2021 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Мальченко А.О., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В. заявлено самовідвід від розгляду справи №910/599/21. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 заяву колегії суддів у складі: головуючого судді - Мальченко А.О., суддів: Агрикової О.В., Чорногуза М.Г. про самовідвід у справі №910/599/21 задоволено та передано дану справу для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до ст. 32 ГПК України. 
Так, за наслідками проведення повторного перерозподілу справи №910/599/21, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 14.07.2021, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Хрипун О.О., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Хрипун О.О., Шаптала Є.Ю.; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21 призначено на 07.09.2021 о 09:50 год.; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
06.09.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про витребування оригіналу договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038 від 17.01.2021.  
07.09.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038 від 17.01.2021.
07.09.2021 в судовому засіданні представник скаржника відмовився від даного ним клопотання про витребування оригіналу договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038 від 17.01.2021.   
07.09.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.09.2021.
Скаржник наданим йому процесуальним правом не скористався та у судове засідання, яке відбулося 13.09.2021, не з`явився, своїх представників не направив та про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги скаржник був повідомлений під розписку.
Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення скаржника не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності останнього. 
Крім того, відповідач 2 не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.      
13.09.2021 в судовому засіданні представник відповідача 2 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
В свою чергу, представник позивача та третьої особи заперечили проти вимог апеляційної скарги та підтримали доводи викладенні у відзивах на апеляційну скаргу.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів та письмових пояснень, заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.  
Як свідчать матеріали справи, рішенням Київської міської ради від 26.04.2007 №503/1164 (далі- Рішення від 26.04.2007 №503/1164 )  затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва житлово-торговельного комплексу з паркінгом на вул. Миколи Амосова у Солом`янському районі м. Києва, внесені зміни до генерального плану розвитку міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 р. № 370/1804, а саме: переведено територію в межах, визначених містобудівним обґрунтуванням з території зелених насаджень загального користування до території житлової і громадської забудови, внесено зміни до програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/3381, виключивши з переліку озеленених територій загального користування міста Києва, що відповідають типологічним ознакам та планованим вимогам, земельну ділянку площею 3,15 га у парку відпочинку Протасів Яр у Солом`янському районі м. Києва, передано товариству з обмеженою відповідальністю «БОРА», за умови виконання пункту 7 цього рішення, у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 3,23 га (у тому числі 0,45 га в межах червоних ліній) для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-торговельного комплексу з паркінгом на вул. Миколи Амосова у Солом`янському районі м. Києва, у тому числі: площею 2,83 га - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови; площею 0,40 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.
Так, на підставі        Рішення від 26.04.2007 №503/1164  між позивачем та відповідачем 1 укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір оренди), за умовами якого позивач зобов`язався за Актом приймання-передачі передати, а відповідач 1 - прийняти в оренду земельну ділянку, площею 32 301 кв.м., у тому числі 4 428 кв.м. в межах червоних ліній, по вул. Миколи Амосова у Солом`янському районі міста Києва, кадастровий № 8000000000:72:213:0038 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-торговельного комплексу з паркінгом строком на п`ять років.
Сторонами Договору оренди був підписаний Акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки, а також Договір оренди був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації за №72-6-000442. 
27.11.2008 рішенням Київської міської ради №694/694 внесено зміни до Рішення від 26.04.2007 №503/1164 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «БОРА» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-торговельного комплексу з паркінгом на вул. Миколи Амосова у Солом`янському районі м. Києва», а саме: слова «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-торговельного комплексу з паркінгом» замінено словами «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом».
В подальшому, на підставі рішенням Київської міської ради №1166/4604 від 08.07.2010 було внесено зміни до Договору оренди, що укладений на підставі Рішення від 26.04.2007 №503/1164, а саме: підпункт 3.1 пункту 3 викладено у такій редакції: «договір укладено на 10 (десять) років в частині оренди земельної ділянки площею 27873 кв.м., а в частині оренди земельної ділянки в межах червоних ліній площею 4428 кв.м договір діє 5 (п`ять) років», в абзаці 2 підпункту 8.4 пункту 8 слова «але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору» виключено.
З огляду на що, строк дії Договору оренди спірної земельної ділянки було продовжено до 10-ти років - тобто до 22.08.2017.
Разом з тим, 17.01.2012 Київським міським головою Леонідом Черновецьким без будь яких законних підстав і повноважень, без наявності відповідного рішення власника земельної ділянки - Київської міської ради самовільно і одноосібно підписано новий договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27 873 кв.м. із товариством з обмеженою відповідальністю «БОРА» строком на 10 років, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. 17.01.2012 за №24.
Учасниками справи не надано та матеріали справи не містять доказів на спростування вищевстановленого.    
В подальшому, 06.06.2018 між  відповідачами був укладений договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м. до 16.01.2022 року для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом, на підставі Договору оренди від 17.01.2012 № 24.
13.08.2018 між відповідачами був укладений договір про внесення змін до договору суборенди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:213:0038 площею 27873 кв.м.
Закон України «Про місцеве самоврядування»     (у редакції чинній станом на 17 січня 2012 року) передбачав, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється, в тому числі, на принципах законності, колегіальності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб. Первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста (частина 1 статті 6). Саме тому сільські, селищні, міські ради представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України « Про місцеве самоврядування » та іншими законами (частина 1 статті 10).
Враховуючи особливості реалізації права на місцеве самоврядування, законодавець визначив, що саме міська рада вирішує питання регулювання земельних відносин (пункт 34 частини 1 статті 26 Закону України « Про місцеве самоврядування»). В свою чергу, міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету, договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради (п.16 ч.4 ст.42 ЗУ «Про місцеве самоврядування»).
Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону
Згідно з ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Як встановлено вище, Київська міська рада не приймала відповідного рішення, а тому підстави для укладення 17.01.2012 нового договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:2013:0038 площею 27873 кв. м. строком на 10 років були відсутні. 
З огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що діючи на власний розсуд, всупереч інтересам територіальної громади міста Києва, Київський міський голова уклав договір оренди земельної ділянки комунальної власності без відповідного затвердження цього рішення з боку Київської міської ради.
У відповідності до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частини 1,2 статті 215 Цивільного кодексу України визначають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. 
Згідно з ст. 761 Цивільного Кодексу право передання майна у найм (оренду) має власник речі або особа, якій належать майнові права. 
Тобто, право укладати договір земельної ділянки суборенди має лише особа, якій належать майнові права на цю ділянку (право оренди). 
У відповідності до ч.6 ст.93 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин, тобто на 06.06.2018) орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.
Таким чином, договір суборенди може бути укладений лише на підставі дійсного договору оренди та є похідним від вказаного (нікчемного) договору оренди. Тобто, право на укладання договору суборенди земельної ділянки має лише особа, якій належать майнові права на цю ділянку (право оренди).
Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу недійсним є правочин, якщо в момент його вчинення сторонами не додержано вимог, які встановлені, зокрема частинами першою - третьою, статті 203 цього Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Нікчемний договір оренди не породжує жодних правових наслідків, зокрема, не надає майнові права на об`єкт оренди (земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:72:213:0038) орендарю (відповідачу 1). Тобто від підписання нікчемного договору оренди, право оренди (і відповідно право передачі в суборенду) у відповідача 1 не виникло. 
До того ж, договір суборенди був укладений після спливу дії Договору оренди за реєстраційним №72-6-000442 (22.08.2017). При цьому, матеріали справи не містять доказів як його поновлення, так і будь-яких рішень власника земельної ділянки на передачу відповідачу 1 спірної земельної ділянки в оренду після 22.08.2017, а так само будь-який рішень власника спірної земельної ділянки у встановлений Законом спосіб на укладання 17.01.2012 відповідного договору оренди.      
Відповідно, договір суборенди спірної земельної ділянки, укладений відповідачем 1 в порушення ст.761 Цивільного кодексу України та ст.93 Земельного кодексу України - тобто передано в подальшу оренду (суборенду) об`єкт, на який останній не мав на момент укладення майнових прав (права оренди/надання в суборенду).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні всі підстави для визнання вказаного договору суборенди недійсним в розумінні ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки його зміст прямо суперечить ст.761 Цивільного кодексу України і ст.93 Земельного кодексу України.
За таких обставин, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.
Колегією суддів під час перегляду справи не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянув дану справу у порядку спрощеного позовного провадження, колегією суддів відхиляються, оскільки дана справа дійсно є не складною. При цьому, розгляд даної справи здійснювався з викликом сторін, тобто із забезпеченням прав сторін на участь в судовому засіданні. Крім того, скаржник скориставшись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, проте не з`явився в судове засіданні. Також, як свідчать матеріали справи жодним із учасників справи не було подано заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. До того ж, скаржник не наводить доводів чому саме дана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.    
Колегією суддів під час перегляду справи не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового судового рішення. 
Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення не врахував судові рішення у справах №826/12131/17, №5011-51/12000-2012, №910/11132/20, №51/185, колегією суддів також відхиляються, оскільки, по-перше, оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини; по-друге, відповідно до ч.7 ст.75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. При цьому, у вказаних справа висновки судів не стосуються обставин нікчемності Договору оренди від 17.01.2012 та визнання недійсним укладеного на його підставі договору суборенди.  
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.         
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1                 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                 зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги, відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
          На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бора" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі №910/599/21 залишити без змін.  
3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на скаржника.     
           4.Матеріали справи №910/599/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено та підписано 04.10.2021 (у зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці з 20.09.2021 по 03.10.2021). 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                О.О. Хрипун

                                                                                Є.Ю. Шаптала