ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року	Львів	Справа № 500/172/21 пров. № А/857/17336/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді –                                                Шевчук С.М.,
суддів –                                                                     Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання:              Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові   апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вест" на рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 22 липня 2021 року (ухвалене у м. Тернопіль, за правилами  загального позовного провадження, судом під головуванням судді Баранюка А.З., повний текст рішення складено -30 липня 2021 року) у справі № 500/172/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Вест" до Головного управління ДПС у Тернопільській області  про скасування податкових повідомлень-рішень, суд-
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Приватне підприємство “Вест” (далі - позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі-відповідач) у якому, із врахуванням збільшених позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019 року №0000640501 та № 0000660501.
Рішенням  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 22 липня 2021 року відмовлено у задоволенні вказаного позову.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким  позов задовольнити  повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що ГУ ДПС у Тернопільській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства “Вест”, якою встановлено порушення приватним підприємством “Вест” податкового законодавства оскільки господарські операції за договорами укладеними із ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато” не спричинили настання реальних правових наслідків. Позивач вказує, що висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та даних ЄРПН, жодні первинні документи контрагентів щодо придбання товарів не досліджувались. Тобто у контролюючого органу відсутні правові підстави для висновків щодо відсутності у підприємств - контрагентів відповідних товарів. Крім цього, саме по собі не відображення у звітах певних даних не свідчить про відсутність господарських операцій із фізичними особами чи юридичними особами не платниками ПДВ, ці обставини можуть бути підтверджені лише при перевірці усіх первинних документів складених за наслідками проведених господарських операцій.
Відповідач   подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
В судовому засіданні представник позивача Мартинюк Т.Б. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Кущик А.Ю. в судовому засіданні надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд виходив з того, що господарські операції  позивача із ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато” не спричинили настання реальних правових наслідків, відтак відсутні правові підстави для відображення вказаних операцій у складі сум податкового кредиту, а відповідно відображені за даними  бухгалтерського обліку  товарно – матеріальні цінності внаслідок зазначених операцій є нічим іншим, як  доходом позивача від безоплатно одержаного активу.  

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП “Вест” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, за період 01.07.2016 по 30.06.2019.
За результатом контрольно-перевірочного заходу податковим органом складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 23.09.2019 №68/19-00-05-01/30622511 (далі - акт перевірки). 
Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме:
- п.44.1, ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1. ст. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755 - IV зі змінами та доповненнями, п. 5, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку “Дохід”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153 ПП “ВЕСТ” занижено податок на прибуток підприємств в сумі 1013 820 грн. в тому числі: 2016 рік: 114 594 грн.; 2017 рік: 270 920 грн.; 2018 рік: 559 943 грн.; перше півріччя 2019 року: 68 363 грн. (перший квартал 2019 року: 68 363 грн.);
- п.44.1, п.44.2 ст.44, п. 185.1 .ст. 185, п.187.1. ст.187 , п.198.1., п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст. 200, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755 -IV із наступними змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 1095162 грн., в т.ч. за: липень 2016 року - 9218 грн.; серпень 2016 року - 10124 грн.; вересень 2016 року - 42621 грн.; жовтень 2016 року - 19956 грн.; листопад 2016 року - 26824 грн.; грудень 2016 року - 14563 грн.; січень 2017 року - 20800 грн.; лютий 2017 року - 22822 грн.; березень 2017 року - 5399 грн.; квітень 2017 року 11861 грн.; травень 2017 року - 9072 грн.; червень 2017 року - 14186 грн.; липень 2017 року - 9853 грн.; серпень 2017 року - 38531 грн.; вересень 2017 року - 33073 грн.;  жовтень 2017 року - 49931; грудень 2017 року - 66907 грн.; січень 2018 року - 37631 грн.; лютий 2018 року - 30128 грн.; березень 2018 року - 32829 грн.; квітень 2018 року - 45858 грн.; травень 2018 року - 27486 грн.; червень 2018 року - 67219 грн.; липень 2018 року - 71457 грн.; серпень 2018 року - 49118 грн.; вересень 2018 року - 86762 грн.; жовтень 2018 року - 77072 грн.; листопад 2018 року - 49439 грн.; грудень 2018 року - 40572 грн.; січень 2019 року - 23659 грн. лютий 2019 року 43204 грн.; березень 2019 року - 6986 грн.
Зміст виявлених порушень полягає в тому, що в ході перевірки не  підтверджено факт поставки товару ПП “Вест”  за операціями, які документально оформлені позивачем  та  ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Феранс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато”. Як наслідок, відповідач дійшов висновку про завищення сум податкового кредиту сформованого за операціями з переліченими контрагентами  та  про заниження сум доходу, який підлягає оподаткуванню, позаяк відображені за даними  бухгалтерського обліку  товарно –матеріальні цінності,  внаслідок зазначених операцій є нічим іншим, як  доходом позивача від безоплатно одержаного активу.
За наслідками вказаних висновків акту перевірки  відповідачем винесено податкові повідомлення – рішення: 
№0000640501 від 11.10.2019 року  про визначення суми грошового зобов`язання за платежем ПДВ на суму 1 075 820 грн – основний платіж та 268955 грн – штрафна санкція; 
№0000660501 від 11.10.2019 року  про визначення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 1013820 грн – основний платіж та 253454,86 грн – штрафна санкція.
Не погоджуючись з такими повідомленнями рішеннями – позивач оскаржив їх до суду. 

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно з пунктом 44.1 статті    44 Податкового кодексу України     (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому, відповідно до абзацу дев`ятого цієї ж частини, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства, містити всі обов`язкові реквізити та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які містять обов`язкові реквізити та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інш.).
Приписами пункту 135.2 статті    135    та пункту    138.2    статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених    розділом II цього Кодексу.
Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 Положення (стандарту)  бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженої наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013 року,  зареєстрованого  Міністерстві юстиції України 28.02.2013 року за № 336/22868,  доходи – збільшення економічних  вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).
Наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 року,  зареєстрованого  Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід».
Згідно  п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» дохід  визнається  під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства),  за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Згідно з п. 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» дохід  відображається  в  бухгалтерському  обліку  в сумі справедливої  вартості  активів,  що   отримані   або   підлягають отриманню. Якщо   безоплатно   отриманий  актив  забезпечує  надходження економічних  вигід  протягом  кількох  звітних періодів, то доходи визнаються  на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації)   протягом   тих  звітних  періодів,  коли  надходять відповідні  економічні  вигоди. 
Як правило, справедлива вартість — це сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на визначену дату. 
Визначення справедливої вартості окремих видів запасів наведено в         додатку         до         П(С)БО 19.
Відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 16 (МСБО 16) справедлива вартість - це сума, за якою можна обміняти актив або погасити заборгованість в операції між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами.
Так, якщо підприємство отримає товар і планує надалі пустити його на продаж, то справедливою вартістю визнається ціна його реалізації за вирахуванням витрат на реалізацію та суми надбавки. Якщо ж для підприємства безоплатно отриманий актив згодиться як витратний матеріал, то його справедлива вартість визначається на рівні купівельної вартості на аналогічні товари.
Отож, у випадку  безоплатного отримання  активу, то його вартість у сумі справедливої  вартості  активів включається до оподатковуваного доходу платника податків. 
Відповідно до п.п. 201.6,     201.8,     201.10 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом. За наведених обставин податкова накладна не є первинним обліковим документом.
Підпунктом    14.1.181    пункту    14.1    статті    14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з    розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пункт 198.3 статті 198 ПК України    встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до    статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього           Кодексу.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 ст. 77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною частина 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
Вирішуючи даний спір по суті, колегією суддів встановлено, що на підтвердження доводів  відповідача стосовно   відсутності фактичного здійснення  господарських операцій, які стали об`єктом контролю  відповідачем надано у якості доказу лише акт документальної планової виїзної перевірки позивача від 23.09.2019 №68/19-00-05-01/30622511. Позивачем в свою чергу  на противагу викладеному  для підтвердження обставин фактичного виконання господарських операцій, які стали об`єктом контролю  надано договори поставки, видаткові накладні, платіжні документи.
Заслухавши пояснення представників сторін, з метою офіційного з`ясування всіх обставин справи в сукупності з огляду на заперечення позивача проти висновків, викладених в акті перевірки ухвалою суду апеляційної інстанції  проголошеною в судовому засіданні запропоновано відповідачу надати суду  відповідні докази, якими підтверджуються  викладені в акті перевірки висновки (запити контролюючого органу, пояснення контрагентів, акти перевірок  та відповідні пояснення посадових осіб контрагентів, їх звітність та інше) з приводу відсутності  реального здійснення операцій, які стали об`єктом контролю.  Позивачу в свою чергу також було запропоновано надати суду докази фактичного  здійснення операцій, які стали об`єктом контролю (пояснення контрагентів, первинні документи про переміщення товару, оприбуткування, первинні документи про походження товару  по ланцюгу постачання).
На виконання вказаної ухвали суду не надано  сторонами жодних інших доказів, окрім тих які були надані суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надають доказів на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
З огляду на приведені положення законодавства та враховуючи те, що учасниками справи на пропозицію суду апеляційної інстанції щодо надання доказів на підтвердження своїх доводів  не надано жодних інших доказів, окрім тих що були надані суду першої інстанції суд вирішує справу на підставі наявних  у справі доказів. 
1.Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Фінком Трейд”, то  колегія суддів зазначає що за даними акту перевірки слідує, що  обумовлений контрагент перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДФС в Одеській області (Приморський район м.Одеси). Основний вид його діяльності: 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельники матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.  Згідно з даними інформаційних баз у ТОВ “Фінком Трейд” основні засоби відсутні, кількість працюючих - 2 особи, останню податкову звітність подано 19.03.2019.           
Також  в ході  перевірки встановлено, що бухгалтерському та податковому обліку позивача  відображено оприбуткування ТМЦ та документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (електродів, жилетів, наколінників побутових, скла захисного, окулярів захисних, метизів) у ТОВ “Фінком Трейд” в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 3019679,8 грн. (в т.ч. ПДВ - 503280,00 грн). 
Згідно з даними  аналізу відповідачем ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій з ПДВ в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 встановлено, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту  ПДВ у розмірі - 471975,3 грн., яке в свою чергу в повному обсязі включено до податкового зобов`язання продавця- ТОВ “Фінком Трейд”. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Фінком Трейд”  товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ. Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження. Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019 відповідно до якого матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Фінком Трейд” є, підприємством з ознаками фіктивності, тобто є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізації сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 2         516         399,80 грн  (2016 рік -І півріччя 2019 року) та завищення податкового кредиту на суму 471975,3 грн.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження обставин фактичного здійснення позивачем  операцій з придбання промислових та будівельних товарів (електродів, жилетів, наколінників побутових, скла захисного, окулярів захисних, метизів) у ТОВ “Фінком Трейд” в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 3019679,8 грн (в т.ч. ПДВ - 503280,00 грн)  та підставного відображення вказаної операції за даними бухгалтерського та податкового обліку  позивача було надано:  
договір купівлі продажу  від 11.07.2016 року, предметом якого є поставка ТМЦ ТОВ “Фінком Трейд”  власним або іншим транспортними засобами за  кошти вказаного постачальника  на адресу  позивача (м. Тернопіль, вул. Подільська,38 або м. Тернопіль, вул. Лукіяновича,8) (а.с.131 т.3); 
видаткові накладні від 01.09.2016 № 0109-01, від 09.09.2016 № 0909-01, від 18.09.2016 № 1809-1, від 19.09.2016 № 1909-03, від 29.09.2016 № 2909-01, від 03.10.2016 № 0310-01, від 18.10.2016 № 1810-01, від 20.10.2016 № 2010-01, від 15.11.2016 № 1511-01, від 15.11.2016 № 1511-01, від 01.12.2016 № 0112-01, від 16.12.2016 № 1612-01, від 26.12.2016 № 2612-01, від 23.01.2017 № 2301-02, від 27.01.2017 № 2701-01, від 02.02.2017 № 0202-01, від 14.02.2017 № 1402-01, від 23.02.2017 № 2302-02, від 27.02.2017 № 2702-01, від 16.03.2017 № 1603-02, від 22.03.2017 № 2203-03, від 30.03.2017 № 3003-01, від 03.04.2017 № 0304-01, від 10.04.2017 № 1004-04, від 20.04.2017 № 2004-01, від 04.05.2017 № 0405-01, від 19.05.2017 № 1905-01, від 22.05.2017 № 2205-02, від 01.06.2017 № 0106-01, від 19.06.2017 № 1906-05, від 29.06.2017 № 2906-03, від 10.07.2017 № 1007-04, від 19.07.2017 № 1907-01, від 02.08.2017 № 0208-02, від 16.08.2017 № 1608-03, від 30.08.2017 № 3008-01, від 01.09.2017 № 0109-01, від 12.09.2017 № 1209-03, від 13.09.2017 № 1309-04, від 18.09.2017 № 1809-01, від 28.09.2017 № 2809-04, від 02.10.2017 № 0210-01, від 02.10.2017 № 0210-02, від 17.10.2017 № 1710-02, від 17.10.2017 № 1710-01, від 26.10.2017 № 2610-01, від 30.10.2017 № 3010-04, від 01.11.2017 № 0111-01, від 06.11.2017 № 0611-01, від 10.11.2017 № 1011-01, від 20.11.2017 № 2011-02, від 23.11.2017 № 2311-07, від 04.12.2017 № 0412-06, від 11.12.2017 № 1112-01, від 18.12.2017 № 1812-03, від 18.12.2107 № 1812-04, від 20.12.2017 № 2012-06, від 03.01.2018 № 0301-01, від 10.01.2018 № 1001-01, від 16.01.2018 № 1601-01, від 18.01.2018 № 1801-06, від 24.01.2018 № 2401-01, від 29.01.2018 № 2901-01, від 01.02.2018 № 0102-03, від 05.02.2018 № 0502-02, від 08.02.2018 № 0802-01, від 16.02.2018 № 1602-01, від 23.02.2018 № 2302-01, від 02.04.2018 № 0204-04, від 05.04.2018 № 0504-01, від 05.06.2018 № РН-0506-01, від 18.06.2018 № 1806-01, від 02.07.2018 № 0207-03, від 13.07.2018 № 1307-1, від 01.08.2018 № 0108-01, від 13.12.2018 № 1312-01, від 24.12.2018 № 2412-01, від 18.01.2019 № 1801-3, від 22.01.2019 № РН-0001774, від 20.02.2019  № 2002-01, від 27.02.2019 № 2702-01 (а.с. 132-212 т.3);
платіжні доручення: від 11.07.2016 № 716, від 05.10.2016 № 1106, від 07.10.2016 № 1107, від 22.09.2016 № 1052, від 23.09.2016 № 1053, від 27.10.2016 № 1216, від 31.10.2016 № 1217, від 07.11.2016  № 1248, від 14.11.2016 № 1278, від 15.12.2016 № 1395, від 23.12.2016 № 1420, від 29.12.2016 № 1442,  від 13.01.2017 № 12, від 02.02.2017 № 8,  від 23.02.2017 № 167, від 07.03.2017 № 208, від 15.03.2017 № 36, від 17.03.2017 № 260, від 06.04.2017 № 61, від 19.04.2017 № 135, від 01.06.2017 № 209, від 09.06.2017 № 219, від 12.06.2017 № 221 від 05.07.2017  № 631, від 06.07.2017 № 639, від 16.08.2017 № 822, від 01.09.2017 № 323, від 21.09.2017 № 993, від 22.09.2017 № 347, від 20.10.2017 № 376, від 26.10.2017 № 392, від 27.10.2017 № 397, від 03.11.2017 № 408, від 07.11.2017 № 1185, від 05.12.2017 № 447, від 08.12.2017 № 452, від 11.12.2017 № 455, від 12.12.2017 № 462, від 19.12.2017 № 473, від 16.01.2018 № 12, від 17.01.2018 № 51, від 18.01.2018 № 15, від 07.02.2018 № 35, від 07.02.2018 № 12, від 07.02.2018 № 144, від 02.04.2018 № 323, від 04.04.2018 № 325, від 05.04.2018 № 326, від 06.04.2018 № 327 (а.с.213-261 т.3);
витяги з Реєстру податкових накладних зареєстрованих ТОВ «Фінком Трейд» у Єдиному реєстрі податкових накладних: від 01.09.2016 № 1, від 09.09.2016 № 6, від 18.09.2016 № 19, від 19.09.2016 № 20, від 29.09.2016 № 25, від 03.10.2016 № 2, від 18.10.2016 № 10, від 20.10.2016 № 11, від 15.11.2016 № 18, від 15.11.2016 № 31, від 01.12.2016 № 10, від 16.12.2016 № 24, від 26.12.2016  № 43, від 23.01.2017 № 19, від 27.01.2017 № 25, від 02.02.2017 № 2, від 14.02.2017 № 9, від 23.02.2017 № 17, від 27.02.2107 № 26, від 16.03.2017  № 35, від 22.03.2017 № 26, від 30.03.2017 № 36, від 03.04.2017 № 12, від 10.04.2017 № 13, від 20.04.2017 № 19, від 04.05.2017 № 31, від 19.05.2017 № 43, від 22.05.2017 № 44, від 01.06.2017 № 22, від 19.06.2017 № 23, від 29.06.2017 № 17, від 10.07.2017 № 18, від 19.07.2017 № 31, від 02.08.2017 № 18, від 16.08.2017 № 61, від 30.08.2017 № 62, від 01.09.2017 № 3, від 12.09.2017 № 32, від 13.09.2017 № 33, від 18.09.2017 № 35, від 28.09.2017 № 60, від 02.10.2017 № 1, від 02.10.2017 № 2, від 17.10.2017 № 11, від 17.10.2017 № 12, від 26.10.2017 № 24, від 30.10.2017 № 26, від 04.12.2017 № 1, від 11.12.2017 № 11, від 18.12.2017 № 21, від 18.12.2017 № 22, від 20.12.2017 № 30, 03.01.2018 № 4, від 10.01.2018 № 5, від 16.01.2018 № 12, від 18.01.2018 № 13, від 24.01.2018 № 35, від 29.01.2018 № 36, від 01.02.2018 № 7, від 05.02.2018 № 8, від 08.02.2018 № 9, від 16.02.2108 № 15, від 23.02.2018 № 32, від 02.04.2018 № 2, від 05.04.2018 № 7, від 05.06.2017 № 5, від 02.07.2018 № 8, від 13.07.2018 № 11, від 01.08.2018 № 1, від 13.12.2018 № 8, від 24.12.2018 № 20, від 18.01.2019 № 7, від 22.01.2019 № 8, від 20.02.2019 № 7, від 27.02.2019 № 8 (а.с. 262-268 т.3);
довідку №1/12 від 01.12.2021 року відповідно до якої усі видаткові накладні, зі сторони ПП «Вест» підписані його керівником Книш Наталією Володимирівною (а.с. 269 т.3).
2. Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Грайдекс», то  колегія суддів зазначає, що за даними акту перевірки обумовлений контрагент перебуває  за основним місцем обліку в ГУ ДФС y Донецькій області (Центральний район, м. Маріуполь). Основний вид діяльності: 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Згідно з інформаційними базами даних ТОВ “Грайдекс” основні засоби відсутні, кількість працюючих - 2 особи, останню податкову звітність подано 19.03.2019.
Також  в ході  перевірки встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача оприбуткування ТМЦ та документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (аератори, рукавиці робочі, карбід, метизи, дріт, тощо) у ТОВ “Грайдекс” в періоді з 01.0,7.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 2167679,3 грн. (в т.ч. ПДВ - 361279,90 грн). 
Згідно з даними ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій з ПДВ періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 року позивачем віднесено до складу податкового кредиту ПДВ  у розмірі 361279,9 грн, яке в повному обсязі включено до податкового зобов`язання продавця- ТОВ “Грайдекс». 
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Грайдекс” товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ. Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження. Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019, матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Грайдекс” є підприємством з ознаками фіктивності, тобто, є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізації сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 1806399,40 грн. (2017 рік - І півріччя 2019 року) та завищення податкового кредиту на суму 361279,90 грн.
На підтвердження обставин фактичного здійснення позивачем  операцій з придбання промислових та будівельних товарів (аератори, рукавиці робочі, карбід, метизи, дріт, тощо) у ТОВ “Грайдекс” в періоді з 01.0,7.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 2167679,3 грн (в т.ч. ПДВ - 361279,90 грн) та підставного відображення вказаної операції за даними бухгалтерського та податкового обліку  позивача було надано:
договір  купівлі-продажу від 28 листопада 2017 року предметом якого є поставка ТМЦ, Товариством з обмеженою відповідальністю «Грайдекс», власним або іншим транспортними засобами за  кошти вказаного постачальника  на адресу  позивача (м. Тернопіль, вул. Подільська,38 або м. Тернопіль, вул. Лукіяновича,8) (а.с. 63 т.3);
видаткові накладні: від 01.12.2017 № 0112-01, від 08.12.2017 № 0812-01, від 11.12.2017 № 1112-01, від 01.03.2018 № 0103-01, від 05.03.2018 № 0503-2, від 12.03.2018 № 1603-1, від 16.03.2018 № 16003-3, від 21.03.2018 № 2102/3-01, від 26.03.2018 № 2603-1, від 06.04.2018 № 0604-01, від 13.04.2018 № 1304-01, від 16.04.2018 № 1604-02, від 19.04.2018 № 1904-02, від 24.04.2018 № 2404-01, від 02.05.2018 № 0205-1, від 03.05.2018 № 0305-2, від 04.05.2018 № 0405-01 від 14.05.2018 № 1405-01, від 16.05.2018 № 1605-02, від 17.05.2018 № 1705-01, від 29.05.2018 № 2905-01, від 01.06.2018 № РН 0106-02, від 05.06.2018 № 0506-01, від 13.06.2018 № 1306-1, від 16.06.2018 № 1606-4, від 20.06.2018 № 2006-01, від 25.06.2018 № 2506-01, від 03.07.2018 № 0307-01, від 09.07.2018 № РН-0001803, від 16.07.2018 № 1607-01, від 19.07.2018 № 1907-01, від 20.07.2018 № 2007-02, від 25.07.2018 № 2507-01, від 27.07.2018 № 2707-01, від 30.07.2018 № 3007-01, від 06.08.2018 № 0608-7, від 09.08.2018 № 0908-01, від 13.08.2018 № 1308-01, від 16.08.2018 № 1608-02, від 20.08.2018 № 2008-01, від 21.08.2018 № 2108-1, від 03.09.2018 № 0309-01, від 04.09.2018 № 0409-03, від 04.09.2018 № 0409-04, від 07.09.2018 № 0709-02, від 18.09.2018 № 1809-01, від 26.11.2018 № 2611-01, від 27.11.2018 № 2711-01, від 03.12.2018 № 0312-02, від 06.12.2018 № 0612-01, від 20.12.2018 № 2012-01, від 27.12.2018 № 2712-01, від 02.01.2019 № 0201-01, від 10.01.2019 № 1001-01, від 04.02.2019 № 0402-01, від 04.02.2019 № 0402-02, від 14.02.2019 № 1402-02, від 01.03.2019 № 0103-01, від 04.03.2019 № 0403-01, від 05.04.2019 № 0504-02 ( а.с. 64-123 т. 3).
платіжні доручення  від 31.01.2018р. № 2, від 01.02.2018  № 3 (а.с. 124-125 т.3);
витяги з Реєстру податкових накладних зареєстрованих ТОВ «Грайдекс» у Єдиному реєстрі податкових накладних: від 01.12.2017 № 1, від 08.12.2017 № 6, від 11.12.2017 № 9, від 01.03.2018 № 1, від 05.03.2018 № 3, від 12.03.2018 № 4, від 16.03.2018 № 7, від 21.03.2018 № 14, від 26.03.2018 № 17, від 06.04.2018 № 4, від 13.04.2018 № 8, від 16.04.2018 № 10, від 19.04.2018 № 11, від 24.04.2018 № 17, від 02.05.2018 № 2, від 03.05.2018 № 6, від 04.05.2018 № 3, від 14.05.2018 № 5, від 16.05.2018 № 8, від 17.05.2018 № 9, від 29.05.2018 № 18, від 01.06.2018 № 2, від 05.06.2018 № 3, від 13.06.2018 № 5, від 16.06.2018 № 9, від 20.06.2018 № 10, від 25.06.2018 № 12, від 03.07.2018 № 1, від 09.07.2018 № 4, від 16.07.2018 № 6, від 19.07.2018 № 8, від 20.07.2018 № 9, від 25.07.2018 № 10, від 27.07.2018 № 11, від 30.07.2018 № 12, від 06.08.2018 № 3, від 09.08.2018 № 10, від 13.08.2018 № 11, від 16.08.2018 № 12, від 20.08.2018 № 17, від 21.08.2018 № 18, від 03.09.2018 № 1, від 04.09.2018 № 2, від 04.09.2018  № 03, від 07.09.2018 № 7, від 18.09.2018 № 11, від 26.11.2018 № 12, від 27.11.2018 № 13, від 03.12.2018 № 2, від 06.12.2018 № 3, від 20.12.2018 № 12, від 27.12.2018 № 15, від 02.01.2019 № 1, від 10.01.2019 № 3, від 04.02.2019 № 4, від 04.02.2019 № 6, від 14.02.2019 № 8, від 01.03.2019 № 3, від 04.03.2019 № 4 (а.с. 126 -130 т.3).
довідку №1/12 від 01.12.2021 року відповідно до якої усі видаткові накладні, зі сторони ПП «Вест» підписані його керівником Книш Наталією Володимирівною (а.с. 269 т.3).
3. Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Торпс”, то  колегія суддів зазначає що за даними акту перевірки обумовлений контрагент перебуває перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДФС в Одеській області (Київський район м. Одеси). Основний вид діяльності: 43.99 - інші спеціалізовані будівельні роботи, не введені в інші угруповання та види діяльності. Згідно з інформаційними базами даних у ТОВ “Торпс” основні засоби відсутні, кількість працюючих - 1 особа, останню податкову звітність подано 19.03.2019.          
Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача оприбуткування ТМЦ та документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (паяльники, домкрати, метизи, дріт, тощо) у ТОВ “Торпс” на загальну суму - суму 415489,10 грн, в т.ч. ПДВ - 69248,30 грн. 
Згідно з даними ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій з ПДВ періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 року позивачем віднесено до складу податкового кредиту  ПДВ у розмірі 69248,30 грн, яке в повному обсязі включено до податкового зобов`язання продавця- ТОВ “Торпс”.
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Торпс” товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ. Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження. 
Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019, матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Торпс” є підприємством з ознаками фіктивності, тобто є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізації сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 346 240 грн. (2018 рік -І півріччя 2019 року) та завищення податкового кредиту на суму 69248,30 грн.
На підтвердження обставин фактичного здійснення позивачем  операцій з придбання промислових та будівельних товарів (паяльники, домкрати, метизи, дріт, тощо) у ТОВ “Торпс” на загальну суму -| суму 415489,1 грн., в т.ч. ПДВ - 69248,2 грн  та підставного відображення вказаної операції за даними бухгалтерського та податкового обліку  позивачем було надано: 
договір  купівлі-продажу від 05 жовтня 2018 року предметом якого є поставка ТМЦ, ТОВ “Торпс” власним або іншим транспортними засобами за  кошти вказаного постачальника  на адресу  позивача (м. Тернопіль, вул. Подільська,38 або м. Тернопіль, вул. Лукіяновича,8) (а.с. 358 т.3);
видаткові накладні: від 08.10.2018 № 0810-01, від 09.10.2018 № 0910-01, від 06.11.2018 № 0611-01, від 26.12.2018 № 2612-01, від 27.12.2018 № 2712-01, від 23.01.2019 № 2301-01, від 25.01.2019 № 2501-01, від 31.01.2019 № 3101-01, від 22.02.2019 № 2202-01, від 25.02.2019 № 2502-01 (а.с.358-364 т.3);
витяги з Реєстру податкових накладних зареєстрованих ТОВ «Торпс» у Єдиному реєстрі податкових накладних: від 08.10.2018 № 9, від 09.10.2018 № 11, від 06.11.2018 № 6, від 26.12.2018 № 28, від 27.12.2018 № 29, від 23.01.2019 № 4, від 25.01.2019 № 5, від 31.01.2019 № 8, від 22.02.2019 № 7, від 25.02.2019 № 8 (а.с. 365-366 т.3);
довідку №1/12 від 01.12.2021 року відповідно до якої усі видаткові накладні, зі сторони ПП «Вест» підписані його керівником Книш Наталією Володимирівною (а.с. 269 т.3).
           4. Досліджуючи доводи апеляційної скарги які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Асмар”, то  колегія суддів зазначає що за даними акту перевірки обумовлений контрагент перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДФС в Одеській області (Приморський район м.Одеси). Основний вид діяльності: 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна та інші види діяльності. Згідно з інформаційними базами даних у ТОВ “Асмар” кількість працюючих - 2 особи, останню податкову звітність подано 19.03.2019.          
Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача оприбуткування ТМЦ та документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (лічильники, респіратори, кабель, круги алмазні, лебідки ланцюгові, тощо) у ТОВ “Асмар” на загальну суму 107727,6 грн (в т.ч. ПДВ - 17954,6 грн). 
Згідно ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій-з ПДВ в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 позивачем віднесено до складу податкового кредиту - 17954,6 грн. ПДВ, яке в повному обсязі включено до податкового зобов`язання продавця- ТОВ “Асмар”.
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Асмар” товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ.  Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження. 
Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019, матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Асмар” є підприємством з ознаками фіктивності, тобто є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізації сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 89773 грн. (2018 рік) та завищення податкового кредиту на суму 17954,60 грн.
На підтвердження обставин фактичного здійснення позивачем  операцій з придбання промислових та будівельних товарів (лічильники, респіратори, кабель, круги алмазні, лебідки ланцюгові, тощо) у ТОВ “Асмар” на загальну суму 107727,6 грн (в т.ч. ПДВ - 17954,6 грн) та підставного відображення вказаної операції за даними бухгалтерського та податкового обліку  позивачем було надано: 
договір  купівлі-продажу від 27 травня  2018 року предметом якого є поставка ТМЦ, Товариством з обмеженою відповідальністю “Асмар”, власним або іншим транспортними засобами за  кошти вказаного постачальника  на адресу  позивача (м. Тернопіль, вул. Подільська,38 або м. Тернопіль, вул. Лукіяновича,8) (а.с. 309 т.3);
видаткові накладні: від 25.05.2018 № 2505-01, від 21.08.2018 № 2108-01, від 28.09.2018 № 2809-02, від 28.09.2018 № 2809-01 (а.с. 310       -313 т.3);
витяг з Реєстру податкових накладних зареєстрованих  ТОВ “Асмар” у Єдиному реєстрі податкових накладних: від 25.05.2018 № 16, від 21.08.2018 № 12, від 28.09.2018 № 18, від 28.09.2018 № 19 (а.с. 314 т.3);
довідку №1/12 від 01.12.2021 року відповідно до якої усі видаткові накладні, зі сторони ПП «Вест» підписані його керівником Книш Наталією Володимирівною (а.с. 269 т.3).
5. Досліджуючи доводи апеляційної скарги які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Феранс”, то  колегія суддів зазначає що за даними акту перевірки обумовлений контрагент перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДФС у Донецькій області (Центральний район м. Маріуполь). Основний вид діяльності: 73.11 рекламні агентства та інші види діяльності. Згідно з інформаційними базами даних у ТОВ “Феранс кількість працюючих – 2 особи, останню податкову звітність подано 19.03.2019 року, основні фонди відсутні.          
Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку  позивача оприбуткування ТМЦ та документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (набір інструментів, ножовка по дереву, пальник газовий, молотки, метизи, тощо) у ТОВ “Феранс” на загальну суму 774699,7 грн (в т.ч. ПДВ - 129116,6 грн).
Згідно з даними ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій з ПДВ в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 позивача віднесено до складу податкового кредиту - 129116,6 грн. ПДВ, яке в повному обсязі включено до податкового зобов`язанні продавця- ТОВ “Феранс”.
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Феранс” товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ. Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження. 
Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019, матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Феранс” є підприємством з ознаками фіктивності, тобто є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізаціїї сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 645583,10 грн. (2018 рік- І півріччя 2019 року) та завищення податкового кредиту на суму 129116,60 грн.
На підтвердження обставин фактичного здійснення позивачем  операцій з придбання промислових та будівельних товарів (набір інструментів, ножовка по дереву, пальник газовий, молотки, метизи, тощо) у ТОВ “Феранс” на загальну суму 774699,7 грн. (в т.ч. ПДВ - 129116,6 грн.) та підставного відображення вказаної операції за даними бухгалтерського та податкового обліку  позивачем було надано: 
договір  купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року предметом якого є поставка ТМЦ, Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ “Феранс”, власним або іншим транспортними засобами за  кошти вказаного постачальника  на адресу  позивача (м. Тернопіль, вул. Подільська,38 або м. Тернопіль, вул. Лукіяновича,8) (а.с. 332 т.3);
видаткові накладні: від 21.09.2018 № 2109-01, від 21.09.2018 № 2109-02, від 24.09.2018 № 2409-01, від 01.10.2018 № 0110-01,  від 02.10.2018 № 0218-01, від 16.10.2018 № 1610-01, від 17.10.2018 № 1710-01 від 18.10.2018 № 1810-01, від 19.10.2018 № 1910-01, від 22.10.2018  № 2210-01, від 24.10.2018 № 2410-01, від 26.10.2018 № 261018-01, від 29.10.2018 № 2910-02,  від 31.10.2018 № 3110-01, від 02.11.2018 № 0211-01, від 05.11.2018 № 0511-01, від 08.11.2018 № 0811-01, від 12.11.2018 № 1211-01, від 15.11.2018 № 1511-01, від 16.11.2018 №1611-01, від 20.11.2018 № 2011-01, від 07.12.2018 № 0712-03, від 11.12.2018 № 1112-01, від 10.01.2019 № 1001-01, від 12.02.2019 № 1202-01, від 20.02.2019 № 2002-01 (а.с. 332а-354 т.3);
витяги з Реєстру податкових накладних зареєстрованих ТОВ “Феранс”, у Єдиному реєстрі податкових накладних: від 21.09.2018 № 1, від 21.09.2018 № 2, від 24.09.2018 № 3, від 01.10.2018 № 1,  від 02.10.2018 № 2, від 16.10.2018 № 6, від 17.10.2018 № 7, від 18.10.2018 № 8, від 19.10.2018 № 9, від 22.10.2018 № 10, від 24.10.2018 № 12, від 26.10.2018 № 13, від 29.10.2018 № 16,  від 31.10.2018 № 18, від 02.11.2018 № 1, від 05.11.2018 № 2, від 08.11.2018  № 4, від 12.11.2018 № 5, від 15.11.2018 № 7, від 16.11.2018 № 9, від 20.11.2018 № 10, від 07.12.2018 № 4, від 11.12.2018 № 5, від 10.01.2019 № 9, від 12.02.2019 № 4, від 20.02.2019 № 9  (а.с. 354а- 356 т.3);
довідку №1/12 від 01.12.2021 року відповідно до якої усі видаткові накладні, зі сторони ПП «Вест» підписані його керівником Книш Наталією Володимирівною (а.с. 269 т.3).
6. Досліджуючи доводи апеляційної скарги які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Гера Компані”, то  колегія суддів зазначає що за даними акту перевірки обумовлений контрагент перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДФС у м. Києві (Шевченківський район м. Києва), вид діяльності: 46.73 - Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Згідно з інформаційними базами даних у ТОВ “Гера Компані” кількість працюючих – 1, останню податкову звітність подано 03.07.2017.
31.07.2018 анульовано свідоцтво платника ПДВ за рішенням контролюючого органу, підстава - неподання декларації протягом року.          
Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача оприбуткування ТМЦ та документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (електроди, засувки, клапани запобіжні вентилі, тощо) у ТОВ “Гера Компані” в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 239269,9 грн. (в т.ч. ПДВ - 39878,3 грн.). 
Згідно ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій-з ПДВ в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 позивачем віднесено до складу податкового кредиту – 39878,30 грн. ПДВ, яке в повному обсязі включено до податкового зобов`язання продавця- ТОВ “Гера Компані”.
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Гера Компані” товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ. Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження.           
Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019, матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Гера Компані” є підприємством з ознаками фіктивності, тобто є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізації сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 199391,60 грн. (2016 - 2017 роки) та завищення податкового кредиту на суму  39878,30 грн.
На підтвердження обставин фактичного здійснення позивачем  операцій з придбання промислових та будівельних товарів (електроди, засувки, клапани запобіжні вентилі, тощо) у ТОВ “Гера Компані” в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 239269,9 грн (в т.ч. ПДВ - 39878,3 грн) та підставного відображення вказаної операції за даними бухгалтерського та податкового обліку  позивачем було надано: 
договір  купівлі-продажу від 03 липня  2016 року предметом якого є поставка ТМЦ, Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ “Гера Компані”, власним або іншим транспортними засобами за  кошти вказаного постачальника  на адресу  позивача (м. Тернопіль, вул. Подільська,38 або м. Тернопіль, вул. Лукіяновича,8) (а.с. 315 т.3);
видаткові накладні: від 05.07.2016 № 0507-01, від 22.07.2016 № 2207-01, від 19.08.2016 № 1908-01, від 08.09.2016 № 0809-01, від 01.11.2016 № 0111-03, від 23.11.2016 № 2311-02, від 11.01.2017 № 1101-02 (а.с. 316 -322 т.3);
платіжні доручення від 29.07.2016 № 806, від 15.08.2016 № 876, від 02.09.2016 № 962, від 23.09.2016 № 1061, від 25.11.2016 № 1312, від 15.12.2016 № 1394, від 02.02.2017 № 80 (а.с. 323-329 т.3);
витяги з Реєстру податкових накладних зареєстрованих ТОВ “Гера Компані”, у Єдиному реєстрі податкових накладних: від 05.07.2016 № 1, від 22.07.2016 № 7, від 19.08.2016 № 4, від 08.09.2016 № 1, від 01.11.2016 № 3, від 23.11.2016 № 22, від 11.01.2017  № 9 (а.с. 330- 331т.3);
довідку №1/12 від 01.12.2021 року відповідно до якої усі видаткові накладні, зі сторони ПП «Вест» підписані його керівником Книш Наталією Володимирівною (а.с. 269 т.3).
7. Досліджуючи доводи апеляційної скарги які стосуються операцій  позивача з  ТОВ “Бумато”, то  колегія суддів зазначає що за даними акту перевірки обумовлений контрагент перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДПС у Харківській області (Шевченківський район м.Харкова). Основний вид діяльності: 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Згідно з інформаційними базами даних ТОВ “Бумато” останню податкову звітність подано 16.11.2016.
01.08.2017 анульовано свідоцтво платника ПДВ за рішенням контролюючого органу, підстава - неподання декларації протягом року.
Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку документування операцій з придбання позивачем промислових та будівельних товарів (фланці, пруток бронзовий, стрічка ФУМ, тощо) у ТОВ “Бумато” в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 на загальну суму 34254,2 грн (в т.ч. ПДВ - 5709,0 грн.)
Згідно ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій-з ПДВ в періоді з 01.07.2016 по 30.06.2019 позивачем віднесено до складу податкового кредиту - 5709,0 грн ПДВ, яке в повному обсязі включено до податкового зобов`язання продавця- ТОВ “Бумато”.
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Окрім зазначеного, перевіркою номенклатури зареєстрованих податкових накладних за  даними ЄРПН не  встановлено джерело походження, виробника (імпортера) промислових та будівельних товарів, які в подальшому реалізовано позивачу. Відсутні зареєстровані податкові накладні, що засвідчують факт придбання ТОВ “Бумато” товарів,  які реалізовано позивачу, а також не підтверджено виплат  фізичним особам за придбання ТМЦ. Для перевірки не представлено позивачем: договорів на поставку товарів,  товарно-транспортних накладних на перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей та будь - яких інших документів, що засвідчують транспортування вантажу, документів, що посвідчують якість придбаних ТМЦ та їх походження. 
Крім цього,  в ході перевірки та прийняття оскаржуваних рішень відповідачем  враховано відомості листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області №82/19-00-23-01 від 05.08.2019, матеріалами кримінального провадження №32019210000000011 від 11.02.2019 встановлено, що ТОВ “Бумато” є підприємством з ознаками фіктивності, тобто є підприємством, яке створене з метою незаконної мінімізації сплати податків.
Враховуючи відображені обставини, відповідач в акті перевірки дійшов висновку про заниження позивачем  доходу від безоплатно отриманого товару на загальну суму 28545,20 грн. (2016 рік) та завищення податкового кредиту на суму  5709,0 грн.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції операція з вказаним контрагентом не вплинула  на визначені оскаржуваними  податковими повідомленнями – рішеннями грошові  зобов`язання, позаяк така операціє є такою що перебуває поза межами строків давності, визначеними ст.102 ПК України. 
Відтак, правові наслідки у вигляді донарахування податкових платежів  за операцією позивача з  ТОВ “Бумато” є відсутні.
Дослідивши надані   копії первинних документів, колегією суддів встановлено, що надані суду документи містять відомості про їх складання та підписання  зі сторони перелічених контрагентів (постачальників)  уповноваженими особами (керівниками). Зі сторони позивача вказані документи підписані також керівником, що підтверджується поясненнями та довідкою позивача та не спростовано відповідачем. Отож, приведені документи містять всі обов`язкові реквізити, розкривають суть господарської операції та відповідальних осіб за  здійснення таких операцій. Відтак, перелічені  документи  в розмінні статті 9 Закону № 996-ХIV є первинними документами на підставі яких формуються дані як бухгалтерського обліку так і податкової звітності, позаяк такі документи підтверджують волевиявлення сторін на вчинення  майнового правочину з постачання ТМЦ для  позивача.
Надаючи  оцінку правомірності визначення відповідачем грошових зобов`язань з податку на прибуток за рахунок віднесення до складу доходу позивача вартості безоплатно отриманого  активу, то колегією суддів враховано, що згідно з п. 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» дохід  відображається  в  бухгалтерському  обліку  в сумі справедливої  вартості  активів,  що   отримані   або   підлягають отриманню.
Визначення справедливої вартості окремих видів запасів наведено в додатку до         П(С)БО 19 та  у Міжнародному стандарті бухгалтерського обліку 16 (МСБО 16), де справедлива вартість - це сума, за якою можна обміняти актив або погасити заборгованість в операції між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами.
Так, якщо підприємство отримає товар і планує надалі пустити його на продаж, то справедливою вартістю визнається ціна його реалізації за вирахуванням витрат на реалізацію та суми надбавки. Якщо ж для підприємства безоплатно отриманий актив згодиться як витратний матеріал, то його справедлива вартість визначається на рівні купівельної вартості на аналогічні товари.
Отож, не прийнявши перелічені первинні та платіжні  документи за операціями із названими контрагентами у якості доказу реального виконання таких операцій та  дійшовши висновку про  безоплатність отриманого активу  контролюючий орган  мав би визначити доходи позивача виходячи із  справедливої вартості товарно- матеріальних цінностей.
Натомість, акт перевірки  (висновки якого покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень – рішень) не містить жодних відомостей з покликання на відповідні докази, розрахунки та нормативні акти  з урахуванням яких відповідачем визначено справедливу вартість таких безоплатно отриманих активів.
Як наслідок, відповідач в ході  перевірки та  судового розгляду справи не довів  належними доказами обставин з приводу того, що  отриманий  актив був включений до оподатковуваного доходу позивача саме у  сумі  його справедливої  вартості. 
Наслідком чого, відповідач в порушення ч.2 ст. 77 КАС України не довів правильності визначення  грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим повідомленням – рішенням №0000660501 від 11.10.2019 року  про визначення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 1013820 грн – основний платіж та 253454,86 грн – штрафна санкція.
Надаючи  оцінку доводам відповідача та висновкам суду першої інстанції, які стосуються  відсутності  реального виконання господарських операцій, відображених у перелічених документах, які були надані позивачем до перевірки, то колегія суддів зазначає, що вказані доводи акту перевірки ґрунтуються  виключно на         податковій інформації, що наявна в інформаційно-аналітичних базах ІС «Податковий блок» та Єдиному реєстрі податкових накладних.  
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору ч.2         ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Відповідно до п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (зі змінами і доповненнями), факти виявлених порушень законодавства з питань податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів.
При цьому, вказаний акт перевірки не містить посилань на будь- які первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, податкову або іншу фінансову  звітність  суб`єктів господарювання в тому рахунку і по ланцюгу постачання, який йде до перелічених контрагентів, з якої відповідачем достеменно встановлено обставини з приводу  відсутності у ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато” необхідного обсягу ТМЦ, що визначені як   предмет поставки для позивача.
Вирішуючи спірні правовідносини щодо реальності вказаних операцій  колегією суддів враховано, що позивачем визнаються та не заперечуються  встановлені відповідачем обставини з приводу  того, що даними перевірки позивача та аналізу ІС “Податковий блок” та додатків №5 до податкових декларацій з ПДВ  відповідачем встановлено фактичні обставини з приводу відображення у податковій звітності, як позивача так і перелічених контрагентів  операцій, які стали об`єктом контролю.
При цьому,  позивачем  заперечуються доводи  відповідача з приводу того, що такі ТМЦ не могли бути поставлені позивачу вказаними контрагентами, через відсутність за даними ЄДРПН по ланцюгу постачання номенклатури таких ТМЦ, адже вказана база даних не відображає придбання ТМЦ у суб`єктів господарювання які не є платниками ПДВ.  
Колегією суддів враховано, що відповідно до пункту  102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання         податкової декларації.
Відповідно до пункту 75.1 ст. 75 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктами 78.1.1. та 78.1.4. пункту 78.1. ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Отож, у випадку виявлення недостовірних даних у звітності перелічених контрагентів, (які стосуються походження ТМЦ,  податок на додану вартість за якими  став предметом  формування податкових зобов`язань вказаних контрагентів у  господарських операцій, що стали об`єктом контролю)  відповідач, як контролюючий орган повинен був  направити обов`язковий письмовий запит до вказаних контрагентів про надання документального підтвердження походження ТМЦ за вказаними операціями, а за необхідності провести позапланову перевірку.
Натомість в супереч пропозиції суду апеляційної інстанції,  відповідач   не  зважаючи на те, що  у період з 2016-2019 рр. контрагентами  подано до контролюючого органу декларації з ПДВ (у якій відображено перелічені господарські операції у складі  податкових зобов`язань) не надав суду доказів виявлення контролюючим органом за місцем реєстрації вказаних платників   податків  недостовірності задекларованих ними даних за такими деклараціями, в тому числі і щодо відсутності  номенклатури таких ТМЦ по ланцюгу постачання вказаних контрагентів. 
Не надав  відповідач доказів направлення на адресу перелічених контрагентів обов`язкових письмових запитів контролюючого органу, в якому зазначалося  про порушення цим платником податків  норм податкового законодавства, в тому числі щодо відображення у складі податкових зобов`язань з ПДВ  операцій з позивачем, як таких, що не  могли відбутися в силу відсутності  номенклатури таких ТМЦ по ланцюгу постачання вказаних контрагентів та реального руху активів.  Не надано суду і доказів проведення перевірки контролюючим органом названих контрагентів з вказаного питання.
Отож,  в ході розгляду апеляційної скарги  відповідачем не доведено обставин з приводу проведення  контролюючим органом будь-якої документальної перевірки ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато”  або їх контрагентів по ланцюгу постачання на предмет фактичного здійснення названих господарських операцій з  постачання ТМЦ, які в кінцевому випадку надійшли позивачу. Окрім того, судом з`ясовано, що контролюючим органом не надсилались до перелічених контрагентів жодні запити на предмет документально  підтвердження  обставин  походження, переміщення   ТМЦ та фактичного їх постачання позивачу ТМЦ. 
При цьому колегія суддів зазначає, що суд не вправі перебирати  на себе виконання не притаманних йому функцій та повноважень, віднесених до компетенції інших суб`єктів владних  та усувати виявлені недоліки акту перевірки шляхом  проведення додаткових заходів витребування та перевірки додаткових первинних документів на предмет  з`ясування  питання стосовно фактичної  походження та поставки таких ТМЦ контрагентами, в тому рахунку і по ланцюгу постачання, позаяк у відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, суд не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. 
Також колегія суддів зазначає, що в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України  відповідачем в ході розгляду справи не було надано суду жодних доказів в розумінні ст. 72 КАС України на підтвердження, викладених в акті перевірки висновків.
 Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що наявна у  відповідача податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність  господарських операцій  контрагентів позивача- ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато” в тому рахунку і по ланцюгу постачання  не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, які достеменно підтверджує обставини щодо нездійснення  обумовлених господарських операцій. Будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не  віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким, чином докази не можуть визнаватись належними. Окрім того, дані бази  ІС “Податковий блок” не відображає придбання ТМЦ у суб`єктів господарювання, які не є платниками ПДВ.  
Отож, виявлення розбіжностей під час співставлення даних, що містяться в податкових деклараціях платника податків, і даних ЄРПН не доводять склад податкового правопорушення, яке за своєю суттю може бути встановлене на підставі дослідження первинних документів податкового та бухгалтерського обліку та податкової звітності, оскільки контрагентами-постачальниками по ланцюгу постачання могло б бути не відображено сум ПДВ у деклараціях з ПДВ за відповідні періоди, або придбання могло бути здійснено у  суб`єктів господарювання які не є платниками ПДВ, і така інформація не відображається у базі даних ЄДРПН.
При цьому, колегія суддів зазначає, що наявна податкова інформація є лише підставою  для поглибленої  документальної перевірки  платників податків на предмет фактичності їх правовідносин.
Так з відомостей відображених у акті перевірки вбачається, що позивачем сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних, складених ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато”, які в установленому порядку були зареєстровані у ЄДРПН. При цьому, ПДВ за такими податковими накладними  переліченими контрагентами  відображено у складі їх податкових зобов`язань відповідних звітних періодів. 
Також, з пояснень представників сторін та відомостей акту перевірки  слідує, що ТМЦ за номенклатурою та у кількості зазначеній у вище перелічених документах (видаткових та податкових накладних, які складені ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато”)  є такими що фактично оприбутковані ним за даними бухгалтерського та складського обліку позивача. 
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вказані операції з  постачання ТМЦ позивачу, відображені  у податковому обліку ТОВ “Фінком Трейд”, ТОВ “Грайдекс”, ТОВ “Торпс”, ТОВ “Асмар”, ТОВ “Франс”, ТОВ “Гера Компані”, ТОВ “Бумато”  у складі їх податкових зобов`язань. 
При цьому, суду не надано відповідачем жодних відомостей та доказів зменшення переліченим контрагентам задекларованих ними  зобов`язань за операціями з позивачем  у зв`язку з тим, що джерело походження товару та його фактичне переміщення  (за даними бухгалтерського обліку та первинних документів таких контрагентами) не підтверджено, а  приведені вище  операції, які були об`єктом контролю у спірних правовідносинах є такими що  не відбулися.
З огляду на обумовлені обставини справи та положення законодавства, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна у  інформаційно-аналітичних базах відносно суб`єктів господарювання в тому рахунку і по ланцюгу постачання, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону відносно того, що у вказаних контрагентів була відсутня певна номенклатура ТМЦ, яка були предметом постачання позивачу.
Аналогічна правова позиція  висловлена Верховним Судом у постанові від 4 червня 2020 року у справі №340/422/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 520/4150/19, від 18 червня 2020 року у справі №826/10624/18, від 05.05.2021 року у справі №813/48/16, від 19.032021 року №460/143/19, від 09.11.2021 року № 600/1083/20-а.
Колегією суддів також враховано, що приведені вище норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від наявності чи відсутності у контрагентів основних фондів та інших ресурсів чи дотримання податкової дисципліни (як то належних податковий, бухгалтерський облік, подання звітності)  контрагентами постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) (в тому рахунку і по ланцюгу постачання) вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності (в тому випадку і по ланцюгу постачання) не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат чи сум податкового кредиту за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Відтак, за відсутності відповідних доказів які беззаперечно могли б свідчити про неможливість виконання названої операції або про її не виконання названими контрагентами, позивач не може бути позбавлений можливості відображення такої операції в своєму податковому обліку та як наслідок зазначене не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного, прийнятого контролюючим органом з підстав неналежного ведення або формування платником податків даних свого податкового обліку або наявності зловживань по ланцюгу постачання.
Окрім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які могли б свідчити про опосередковану чи пряму обізнаність позивача стосовно ймовірного порушення вимог податкового законодавства названими контрагентами. 
При цьому, як свідчать матеріали справи  контролюючим органом не встановлено обставин щодо  недостовірності задекларованих контрагентами даних податкового обліку перелічених контрагентів та/або  неналежного виконання ними своїх податкових зобов`язань 
за  операціями, які стали об`єктом контролю вказаного акту перевірки.
Водночас колегія суддів зазначає, що контролюючим органом не враховано, що не залежно від переліку видів діяльності, які відображені за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суб`єкти господарювання не позбавлені  можливості провадити інші види діяльності не перелічені під час їх реєстрації та які не заборонені положеннями діючого законодавства.
Відповідачем в ході проведеної перевірки не здобуто доказів, які виключали проведення вказаними контрагентами виду торгівельної діяльності на умовах посередництва, здійснення якого не вимагає наявності  певного обсягу основних фондів та значних трудових ресурсів.
Стосовно ж доводів податкового органу, які стосуються відсутності у позивача документів, які підтверджують обставини щодо фактичного транспортного переміщення ТМЦ від названих контрагентів до позивача, то колегія суддів зазначає що за умовами господарських правовідносин, які відображені у  договорах постачання  обов`язок щодо постачання ТМЦ  на адресу позивача покладено на контрагентів. Відтак, обов`язок щодо   зберігання певних  первинних документів та підтвердження обставин щодо фактичного переміщення ТМЦ на адресу позивача покладено на контрагентів. 
Проте, контролюючим органом  не було у встановленому порядку  здобуто відповідних  доказів (в ході направлення відповідного запиту,  отримання відповідної інформації від контрагентів, здійснення перевірки контрагентів) з питань які стосувалися фактичної поставки/переміщення ТМЦ позивачу. 
При цьому, як було встановлено судом за даними  Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань https://usr.minjust.gov.ua/   TOB «Фінком Трейд», TOB «Грайдекс», TOB «Торпс», TOB «Асмар», TOB «Феранс», TOB «Гера Компані», TOB «Бумато»  своєї діяльності не припиняли, а відтак контролюючий орган мав правові підставим для  надіслання на їх адресу відповідних запитів та проведення позапланових перевірок для з`ясування вказаних обставин.
За наведених обставин, доводи відповідача щодо відсутності у позивача товаро- транспортних документів на перевезення ТМЦ  за вказаними підконтрольними операціями, не є тим фактом який  беззаперечно вказує на відсутність фактичного  здійснення вказаних господарських операцій. 
Водночас, згідно пояснень відповідача та відомостей акту перевірки вбачається, що відповідачем не з`ясовувалося питання стосовно відображення переліченими контрагентами позивача у податковій звітності (у період здійснення операцій, що стали об`єктом контролю) інформації щодо здійснення господарських правовідносин з придбання транспортних послуг, або оренди транспортних засобів для переміщення ТМЦ, в т.ч. і для позивача. Не з`ясовувалося також питання щодо можливості залучення до вказаних операцій суб`єктів господарювання, які не є платниками ПДВ або фізичних осіб на умовах цивільно-правових договорів.
Стосовно ж доводів відповідача з приводу відсутності документів про якість ТМЦ, то колегія суддів зазначає, що до повноважень відповідача не відноситься контроль за якістю товарів, робіт та послуг. Окрім того документи, що посвідчують якість ТМЦ не  підпадають під поняття  первинного документу  на підставі якого формуються дані  бухгалтерського обліку та податкової звітності. Отож, ненадання до перевірки документів про якість продукції (товарів, робіт та послуг) не вказує на порушення у сфері податкових правовідносин.
Відносно ж листів слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Тернопільській області, на які має місце посилання в акті перевірки, то колегія суддів зазначає що відповідно до постанови  від 20 серпня 2020 року кримінальне провадження № 3201921000000011 від 09.12.2019 було закрите (а.с. 167-171 т.1). При цьому, при закритті такого кримінального провадження не було встановлено обставин з приводу  того, що  підконтрольні операції позивача та TOB «Фінком Трейд», TOB «Грайдекс», TOB «Торпс», TOB «Асмар», TOB «Феранс», TOB «Гера Компані», TOB «Бумато» були такими, що направлені на незаконну мінімізацію податків будь- якої із сторін. 
Згідно висновків Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеного  у постанові від 09.03.2021 року по справі № 826/7270/18,  19.03.2021 року по справі №826/7270/18, 29.07.2021 року по справі №240/9416/19 належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача з приводу протиправної діяльності його контрагентів та їх причетності  до такої діяльності. 
Натомість відповідачем не надано доказів, які б свідчили про причетність операцій позивача, які стали об`єктом контролю та перевірки до  діяльності з мінімізації  податків.
Окрім того, колегією суддів враховано, що наявний у позивача доступ до відкритих відомостей стосовно господарської діяльності названих контрагентів не давав йому змогу передбачити обставини стосовно ймовірних порушень названих постачальників таких, як неподання звітності за певний період, або відсутності у контролюючого органу за даними звітності платника податків відомостей щодо походження товару по ланцюгу постачання, наявності або відсутності у контрагентів позивача трудових ресурсів, основних фондів, транспортних засобів, як власних так і таких які залучені на підставі інших цивільно-правових договорів (таких, як : оренда, відповідальне зберігання, транспортне перевезення).
Окрім того, колегією суддів враховано, що Державою не забезпечено ведення певних реєстрів, або розкриття відомостей суб`єктами господарювання, за наявності яких добросовісний платник міг завчасно перевірити та передбачити перелічені обставини стосовно не доброчесності його постачальників в тому рахунку і по ланцюгу поставок та ряд інших факторів на які покликається відповідач.
Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №820/3279/13-а, а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №817/537/17 (адміністративне провадження №К/9901/4401/17), презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України  відповідач не довів належними доказами  обставин  щодо відсутності фактичного здійснення контрольованих господарських операції позивача та перелічених контрагентів. А відтак, зібраними у справі доказами не підтверджується правомірність визначення відповідачем грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ  за оскаржуваними податковими повідомленнями – рішеннями.  Як наслідок,  позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням фактичних обставин справи щодо  перегляду справи в суді апеляційної інстанції та  задоволення апеляційної скарги, суд у відповідності до п.п. б) та в) ч.4 ст. 322, ст. 139 КАС України  здійснює відповідних розподіл витрат.  Позаяк,  позовні вимоги позивача задоволено, то присудженню з відповідача на його користь підлягає судовий збір у розмірі сплачений при поданні позовної заяви та апеляційної скарги.  
Відповідно до підпункту 3 п.2. ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду:
адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивачем, як юридичною особою подано позов майнового характеру, розмір якого становить 2612049,86 грн. З урахуванням  приведених ставок судового збору та встановленого обмеження, за подання до суду даного адміністративного позову та апеляційної скарги розмір судового збору  відповідно становить  22700 грн та 34050 грн,   який сплачено  позивачем в установленому порядку.
Як наслідок на користь позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 56750 грн за рахунок бюджетного фінансування відповідача.
Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 317,  ст. 319, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вест" задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 22 липня 2021 року у справі №500/172/21- скасувати.
Ухвалити постанову, якою  позов  Приватного підприємства "Вест" до Головного управління ДПС у Тернопільській області  про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019 року №0000640501 та № 0000660501.
Стягнути з Головного управління ДПС у Тернопільській області  (Код ЄДРПОУ 44143637, адреса м.Тернопіль, вул.Білецька,1) на користь Приватного підприємства "Вест" (Код ЄДРПОУ 30622511, адреса м. Тернопіль, вул. Руська 7/32) судовий збір у розмірі 56750 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 16 грудня 2021 року.