ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/9264/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                      Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          за участю секретаря                                                           Ковтун К.В.          
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Шамраївська сільська рада Сквирського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                           В С Т А Н О В И В:
           ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - Шамраївська сільська рада Сквирського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства юстиції України від 25.03.2020 №3018/1946-26-20/19.2.3 про результати проведення спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до яких ця особа визнана такою, що не пройшла спеціальну перевірку державного реєстратора; зобов`язання Міністерство юстиції України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 такою, що успішно пройшла спеціальну перевірку діяльності державного реєстратора у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.          
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства юстиції України від 25.03.2020 №3018/1946-26-20/19.2.3 про результати проведення спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до яких ця особа визнана такою, що не пройшла спеціальну перевірку державного реєстратора. Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно провести спеціальну перевірку стосовно ОСОБА_1 на підставі запиту Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області з урахуванням висновків суду, зроблених в адміністративній справі №320/9264/20. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 21.01.2020 Шамраївською сільською радою Сквирського району Київської області був направлений запит до Міністерства юстиції України щодо проведення спеціальної перевірки діяльності ОСОБА_1 , як такої, що претендує на посаду державного реєстратора Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області.
Вказаний лист було зареєстровано 27.01.2020 за вх.№1946-26-20.
17.03.2020 за результатом проведеної щодо позивача перевірки заступником начальника управління начальника відділу моніторингу та контролю в сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно  Управління контролю та моніторингу суб`єктів державної реєстрації О. Романчук складено довідку №2188-19.2.1-20, у якій встановлено порушення реєстратором ОСОБА_1 порушення законодавства.
Листом від 25.03.2020 №3018/1946-26-20/19.2.3 Міністерство юстиції України повідомило Шамраївську сільську раду Сквирського району Київської області про результати спеціальної перевірки. Зокрема про те, що в ході проведення вибіркової перевірки реєстраційних дій у Державному реєстрі було встановлено наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності та належній готовності до виконання функції державного реєстратора ОСОБА_1 . Зазначено, що з огляду на серйозний характер порушень у сфері державної реєстрації ОСОБА_1 вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав.
Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1125   були затверджені зміни до Постанови Кабінети Міністрів України від № 990 та викладено у новій редакції Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державне ї реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Порядок № 990, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої встановлено процедуру спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до спірного рішення в ході проведення спеціальної перевірки за період з 01.09.2018 по 01.11.2018 в діях позивачки встановлено низку порушень законодавства. При цьому, на момент здійснення реєстраційних дій за вказаний період, Постанова Кабінету Міністрів України №1125 не була прийнята, а інститут спеціальних перевірок державних реєстраторів не був впроваджений. Суд першої інстанції, урахувавши правову позицію Верховного Суду дійшов висновку, що положення пункту 8 Порядку № 990 не можуть застосовуватися до дій (правовідносин), що здійснені до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення встановленої процедури проведення спеціальної перевірки, яке виявилося у прийнятті відповідачем спірного рішення з порушенням строків проведення спеціальної перевірки.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не зазначено у чому саме полягає порушення закону.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", до повноважень Міністерства юстиції України належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішення, передбачених цим Законом.
Державний реєстратор - громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав ( п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно ч. 1, 2, 9 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема, на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).
При цьому, порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України, визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав з боку Міністерства юстиції України.
Відповідно до частини четвертої   статті 37-1 Закону №1952-IV   Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затверджений постановою від 21 грудня 2016 року № 990, який набрав чинності 30 грудня 2016 року (далі - Порядок № 990) та, зокрема, безпосередньо визначає процедуру здійснення Мін`юстом відповідно до   Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»   контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
04 грудня 2019 року Постановою Кабінету Міністрів України № 1125 були затверджені зміни до постанови Кабінети Міністрів України № 990, яка набрала чинності 31.12.2019.
Відповідно до п. 1 Порядку № 990 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1125) визначено процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.
Пунктом 4 Порядку № 990 визначено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, зокрема щодо відповідності державних реєстраторів кваліфікаційним вимогам, визначеним законодавством, здійснюється шляхом розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян», звернень інших осіб відповідно до закону, депутатських звернень, аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті, перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, моніторингу реєстраційних дій в реєстрах, а також шляхом проведення спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах.
Відповідно до п. 6 Порядку №1125, моніторинг реєстраційних дій в реєстрах як комплекс організаційно-технічних заходів, що за допомогою програмних засобів ведення реєстрів забезпечує проведення посадовими особами Мін`юсту аналітичного дослідження реєстраційних дій за певний проміжок часу (тиждень, місяць або квартал) за принципом зростання (без перевірки попередніх періодів), здійснюється за такими критеріями:
1) скасування записів у реєстрах;
2) проведення реєстраційних дій з порушенням строків, визначених законами;
3) проведення державної реєстрації припинення обтяжень права власності та інших речових прав, похідних від права власності, на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва (крім випадку проведення такої реєстраційної дії державними та приватними виконавцями);
4) проведення державним реєстратором реєстраційних дій протягом одного року з дня призначення на відповідну посаду суб`єктом державної реєстрації, з дня призначення на посаду державного нотаріуса чи з дня реєстрації приватної нотаріальної діяльності, а також протягом шести місяців з дня відновлення доступу державного реєстратора до реєстрів.
Спеціальна перевірка діяльності державного реєстратора в реєстрах проводиться у строк, що не перевищує 25 календарних днів з дати надходження до Мін`юсту від суб`єкта державної реєстрації, на посаду державного реєстратора або на виконання функцій державного реєстратора в якому претендує особа, відповідного запиту (п. 8 Порядку № 1125).
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, проведення спеціальної перевірки застосовується до осіб, що вже мають статус державного реєстратора, предметом перевірки є дотримання законності під час здійснення повноважень державного реєстратора, а можливим результатом, з врахуванням укладеного між державним реєстратором та суб`єктом реєстрації, контракту (трудового договору) - фактичне звільнення із відповідної посади та позбавлення відповідного доступу до такої професії. Процедура проведення такої перевірки є видом дисциплінарного провадження.
Фактично в ході проведення спеціальної перевірки встановлюється склад дисциплінарного проступку, а саме: суб`єкт - державний реєстратор; об`єкт - правовідносини в сфері здійснення дій щодо державної реєстрації; об`єктивна сторона - одноразове грубе або неодноразове порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах; суб`єктивна сторона - умисел чи необережність.
В даному випадку, як свідчать матеріали справи, в  проведення спеціальної перевірки за період з 01.09.2018 по 01.11.2018, в діях позивачки встановлено низку порушень законодавства.
Суд першої інстанції  правильно зазначив, що на момент здійснення реєстраційних дій, вчинених позивачем в період з 01.09.2018 по 01.11.2018, Постанова Кабінету Міністрів України № 1125 не була прийнята, а інститут спеціальних перевірок державних реєстраторів не був впроваджений.
У рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що  за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
За загальним правилом, норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 826/12868/17, від 07 серпня 2019 року у справі № 820/2306/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 826/7866/17.
Враховуючи висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду, колегія суддів вважає, що моніторинг реєстраційних дій позивача шляхом проведення спеціальної перевірки державного реєстратора, вчинений за період з 01.09.2018 по 01.11.2018, здійснено відповідачем за межами вимог Порядку № 1125, та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Суд першої інстанції вірно зазначив, що п. 8 Порядку № 990 не може застосовуватись до дій (правовідносин), що здійснені до набрання ним чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Також колегія суддів погоджується з висновкам суд першої інстанції про те, що в матеріалах спеціальної перевірки ОСОБА_1 та у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази порушення нею вимог законодавства. 
Зі змісту оскаржуваного рішення (листа) вбачається, що відповідачем  не зазначено в чому саме полягає порушення позивачкою закону. Фактично рішення містить лише цитування нормативно-правових актів, без надання оцінки даним, які позивачка зобов`язана була враховувати під час виконання своїх обов`язків.
Отже, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів вчинення вказаних вище порушень вимог законодавства, допущення яких позивачем заперечується.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури проведення спеціальної перевірки, оскільки оскаржуване рішення було прийнято 25.03.2020, тобто поза межами строку передбаченого  п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1125 (25 календарних днів).
Жодних доводів на спростування висновків суду щодо порушення процедури проведення спеціальної перевірки, відповідачем у апеляційній скарзі не наведено. 
Враховуючи викладені обставини у сукупності колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства юстиції України, яке оформлене листом від 25.03.2020 №3018/1946-26-20/19.2.3, а також про зобов`язання відповідача повторно провести спеціальну перевірку стосовно ОСОБА_1 на підставі запиту Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області з урахуванням висновків суду, зроблених в адміністративній справі №320/9264/20.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                            П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
                    
          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                            А.Ю. Коротких