КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03110 м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 760/7576/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8195/2021	Головуючий у суді першої інстанції  -  Кушнір С.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції  -  Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
03 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                            Нежура В.А.,
судді                                                 Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року про передачу справи на розгляд до іншого суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Група Електроюа», в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди обладнання з подальшим обов`язковим викупом № 21-10-2019-6/2 від 22.10.2019 у загальному розмірі 379 374,13 грн., яка включає в себе 282 650,00 грн., що еквівалентно 10 000,00 дол. США - сума сплати за обладнання, 75 818,88 грн., що еквівалентно 2 682,43 дол. США - сума заборгованості у розмірі орендних платежів за кожний місяць оренди, інфляційні втрати у розмірі 16 403,02 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 4 502,23 грн.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22.10.2019 між нею та ТОВ «Група Електроюа» було укладено договір купівлі-продажу обладнання № 21-10-2019-6/1 на загальну суму 248 500,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 10 000,00 дол. США.
За даним договором ТОВ «Група Електроюа» зобов`язувалось передати, а ОСОБА_1 зобов`язувалась прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме - зарядні пристрої (станції) для електромобілів згідно сертифікації до договору купівлі-продажу обладнання.
Також, 22.10.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Група Електроюа» було укладено договір оренди обладнання з подальшим обов`язковим викупом № 21-10-2019-6/2 на загальну суму 248 500,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 10 000,00 дол. США.
Однак, відповідач порушив умови договору оренди, тому ОСОБА_1 в порядку п. 5.3 звернулась до відповідача з досудовою вимогою, щодо дострокового розірвання договору оренди та повного виконання зобов`язань, а саме - оплати заборгованості зі сплати щомісячних орендних платежів та обов`язкового викупного платежу.
Оскільки відповідач не виконав вказану вимогу, позивач в порядку передбаченому чинним законодавством, змушена звернутись за захистом, порушеного права до суду (а.с. 1-7).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди передано на розгляд до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 31-32).
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, про направлення справи до Солом`янського районного суду м. Києва для продовження розгляду. Вказує, що судом першої інстанції невірно кваліфіковано предмет та підстави позову, а саме, що зарядний пристрій для електромобілів відноситься до поняття нерухомого майна, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх цільового призначення, оскільки даний зарядний пристрій технічно відноситься до матеріального об`єкту (речі), яка може бути переміщена без заподіяння їй шкоди.
Також, звертає увагу на те, що спір, який виник між позивачем та відповідачем, базується не на витребуванні зарядної станції із володіння відповідача та передачі його позивачу, а стосується невиконання зі сторони відповідача грошових зобов`язань, передбачених умовами договору оренди обладнання з обов`язковим викупом № 22-10-2019-6/1 від 21.10.2019. Тобто, спір що виник між сторонами, не відноситься до виключної підсудності, оскільки не стосується предмету спору, що пов`язаний із приводу нерухомого майна, яке не можна перемістити з одного об`єкту на інший, а виникає із договірних відносин, які пов`язані із метою отримання прибутку (грошових коштів) двох сторін, без мети отримання позивачем у постійну власність та володіння зарядною станцією. 
Враховуючи те, що відповідачем у справі є юридична особа, тому на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України, даний позов слід розглядати за місцезнаходженням юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 35-38).
Відзиву від учасника справи не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Передаючи дану справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке розташовано на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим, що територіально відноситься до Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг.
Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можна з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Група Електроюа» було укладено договір купівлі-продажу обладнання № 21-10-2019-6/1 на загальну суму 248 500,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 10 000,00 дол. США.
За даним договором ОСОБА_1 у відповідача купила зарядні пристрої (станції) для електромобілів.
У той же день, між сторонами було укладено договір оренди обладнання з подальшим обов`язковим викупом № 21-10-2019-6/2 на загальну суму 248 500,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 10 000,00 дол. США.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник з підстав невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Група Електроюа», тому враховуючи норми процесуального права, дану справі слід розглядати за місцем державної реєстрації ТОВ «Група Електроюа», що територіально відноситься до Солом`янського районного суду м. Києва.
Посилання суду першої інстанції на те, що зарядні пристрої (станції) для електромобілів є нерухомим майном та знаходяться на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим, що узгоджується з вимогами ст. 181 ЦК України є помилковими, виходячи з того, що ч. 2 ст. 181 ЦК України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
В свою чергу, ч. 1 ст. 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.
Зарядна станція - це обладнання, яке призначено для заряджання електромобілів, яке встановлюється на будь-якому об`єкті (земельній ділянці, приміщення та ін.), та жодним чином не відноситься до такого нерухомого майна, переміщення якого є неможливе без їх знецінення та зміни його призначення.
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що зарядні пристрої (станції) для електромобілів не є об`єктом, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, оскільки даний зарядний пристрій технічно відноситься до матеріального об`єкту (речі), яка може бути переміщена без заподіяння їй шкоди, тобто є рухомим майном, тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин виключну підсудність, зазначену у ч. 1 ст. 30 ЦПК України, є помилковим, оскільки підсудність цієї справи не є виключною, тобто такою, що пов`язана із «нерухомим майном».
Отже, позов до юридичної особи слід розглядати, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцезнаходження юридичних осіб згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В свою чергу, ТОВ «Група Електроюа» (Код ЄДРПУО: 42869331) зареєстровано за адресою: 03087, м. Київ, вул. Пітерська, буд. 5-А, яка віднесена до територіальної підсудності Солом`янського районного суд м. Києва.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року про передачу справи на розгляд до іншого суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Суддя-доповідач                                                                                  В.А. Нежура
 
Судді                                                                                             Р.В. Березовенко
 
                                                                                                       О.Ф. Лапчевська