10.11.21
22-ц/812/2022/21
Провадження 22- ц /812/2022/21

 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого судді –Бондаренко Т.З.,
суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,
за участю: представника заявника ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу          №2-650/11 за апеляційною  скаргою 
ОСОБА_2  
на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 вересня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва таким, що не підлягає виконанню, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на майно,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_2  звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа № 2-650/11, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 29 вересня 2011 року, таким, що не підлягає виконанню. 
Заяву мотивовано тим, що заочним рішенням від 01 липня 2011 року Ленінського районного суду м. Миколаєва позов ПАТ «Кредитпромбанк» до  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на майно, задоволено. 29 вересня 2011 року на виконання вказаного рішення суду, видано виконавчий лист. Після ухвалення заочного рішення, суд мав надіслати його копію відповідачеві, який мав би право оскаржити таке заочне рішення протягом 10 днів з моменту його отримання. В разі, якщо сторони не скористалися своїм правом на оскарження, таке рішення набрало б законної сили. Відповідач отримав заочне рішення через свого представника лише 26 травня 2014 року. Заочне рішення від 01 липня 2011 року набрало законної сили лише 06 червня 2014 року. Отже, до 06 червня 2014 року були відсутні підстави для видання виконавчого листа по цій справі, а тому судом помилково видано виконавчий лист до набрання рішення суду законної сили. Як стало відомо заявнику, в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-650/11, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Олефір М.Ю. видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Враховуючи наведене ОСОБА_2 просив визнання виконавчого листа № 2-650/11, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 29 вересня 2011 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ПАТ «Дельта банк» на користь ОСОБА_2 безпідставно одержану стягувачем за виконавчим документом квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 вересня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено. Ухвала суду мотивована тим, що заочне рішення районного суду від 01 липня 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на майно набрало законної сили, оскільки не було оскаржене протягом встановленого законом строку на його оскарження. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду заяви, чим порушено право на справедливий суд, порушення судом першої інстанції вимог ст. 228 ЦПК України, відповідно до якої заочне рішення суду набирає чинності через десять днів з дня отримання його копії. Також апелянтом вказано про те, що в супереч зазначення в оскаржуваній ухвалі про необхідність направлення копії цієї ухвали до ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції, така ухвала не була направлена вказаному адресату.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.
   Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2011 року, звернуто стягнення на заставлене майно за іпотечним договором від 04 лютого 2008 року, а саме: трикімнатну квартиру  АДРЕСА_2  загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м. та належить  ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Поліщук Л.В. 29 серпня 2005 року за реєстровим № 2298, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів. 30 серпня 2005 року за № 801690 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» 31 серпня 2015 року за № 16573 в книзі №92, реєстраційний номер 11554887;  однокімнатну квартиру  АДРЕСА_3 , загальною площею 29,5 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м. та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О. 09 серпня 2005 року за реєстровим № Д-110 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» 09 серпня 2005 року за № 9511 в книзі 109, реєстраційний № 11472835, шляхом проведення прилюдних торгів встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні 585017 грн., за рахунок чого стягнути на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість по кредитному договору № 03/1/012/08Z по кредиту, процентам, пені та штрафу у загальній сумі 511183 грн. 80 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № NK/585/LK від 27 червня 2008 року, яка складає: 3370,66 дол. США - заборгованість за встановленим лімітом кредитування; 28,65 дол. США - проценти; 439,87 дол. США - пеня, а всього 3839,8 дол. США, що згідно за офіційним курсом НБУ становить 30675 грн. 04 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 1700 грн. судового збору та 120 грн. інформаційно-технічних витрат, а всього 1820 грн.
29 вересня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи по вищевказаній справі, які представник позивача отримав 10 жовтня 2011 року.
За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 25 березня 2021 року, на виконанні у Інгульському відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 59906854 за боржником – ОСОБА_2 .
Ухвалюючи оскаржувану постанову та відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, районний суд розглянув вказану заяву по суті та дійшов висновку, що рішення районного суду від 01 липня 2011 року набрало законної сили, а тому виконавчий лист на його виконання видано правомірно.
В той же час з даним висновком не можна погодитись в повній мірі.
Так, як зазначено судом в цій же ухвалі, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2014 року, замінено стягувача — ПАТ “Кредитпромбанк” на його правонаступника ПАТ “Дельта Банк” у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-650/2011, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 29 вересня 2011 року, що перебуває в провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що є власністю ОСОБА_2 .
А також, що наступною ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2021 року замінено сторону у виконавчому провадженні № 59906854 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-650/2011, з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс».
Таким чином, на час розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню стягувачем у виконавчому провадженні був ТОВ «Діджи Фінанс».
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, а також суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача та боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
Таким чином, при розгляді даної заяви на суд покладено обов`язок щодо повідомлення стягувача та боржника у даному виконавчому провадженні. 
Враховуючи, що на час розгляду даної заяви ОСОБА_2 відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва внаслідок заміни ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінас», стягувачем був саме ТОВ «Діджи Фінанс», то саме цю юридичну особу мав обов`язок повідомити суд про час та місце проведення відповідного судового засідання. 
Однак, як вбачається з матеріалів справи, такі повідомлення судом не були здійсненні, що є порушенням наведених процесуальних вимог закону.
Відповідно до повноважень, встановлених положеннями ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд позбавлений можливості залучення до участі у справі осіб, які не приймали участь у справі в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Вказана обставина є перешкодою у подальшому вирішенні заяви ОСОБА_2 по суті зазначених в ній вимог, в зв`язку з зазначеним, відповідно до наведених положень процесуального закону та з метою економії процесуального часу, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню для продовження її розгляду до суду першої інстанції. 
Під час продовження розгляду даної заяви суду першої інстанції слід врахувати наведені порушення в даній ухвалі та вирішити спір відповідно до вимог закону.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

        П О С Т А Н О В И В:

         Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 вересня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 15 листопада 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

        Т.В.Крамаренко

        В.І.Темнікова