УХВАЛА

18 листопада 2021 року 
Київ
справа №640/25836/20
адміністративне провадження №К/9901/40867/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від     29 вересня 2021 року 
у справі № 640/25836/20                 
за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 
до Долинської міської ради Івано-Франківської області 
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Окружного адміністративного суду міста з позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області, у якому просило:
- визнати протиправною відмову Долинської міської ради Івано-Франківської області у наданні ПАТ "Укрнафта" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га кадастровий номер 2622010100:01:029:0002;
- зобов`язати Долинську міську раду прийняти на пленарному засіданні рішення, яким надати ПАТ "Укрнафта" згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га кадастровий номер 2622010100:01:029:0002 за цільовим призначенням - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, для подальшого одержання у користування земельної ділянки орієнтовною площею 22,4647 га, за цільовим призначенням - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від     29 вересня 2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Долинської міської ради Івано-Франківської області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду клопотання Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» №01/01/11/07/01/01-01/02-1092 від                          28 листопада 2019 року про надання згоди на обробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га кадастровий номер 2622010100:01:029:0002 відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР та Регламенту Долинської міської ради об`єднаної територіальної громади сьомого скликання, затверджено рішенням міської ради від 31 липня 2019 року № 16-2/2019.  Зобов`язано Долинську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути клопотання Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» № 01/01/11/07/01/01-01/02-1092 від 28 листопада 2019 року про надання згоди на обробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га кадастровий номер 2622010100:01:029:0002 з урахуванням правової оцінки наданої апеляційним судом у цій постанові. В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.
08 листопада 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від     29 вересня 2021 року у справі № 640/25836/20.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. ст. 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 333 цього Кодексу.
Оскаржувана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалена              29 вересня 2021 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 08 листопада 2021 року, тобто пропустивши строк на касаційне оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В касаційній скарзі наявне клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в обґрунтування якого зазначено, що рішення суду апеляційної інстанції отримано 07 жовтня 2021 року, що підтверджується вхідним номером та датою на супровідному листі суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів зазначає, що копія супровідного листа суду апеляційної інстанції із відміткою вхідної кореспонденції не є належним підтвердженням дати отримання копії судового рішення, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання копії оскаржуваного рішення у певну дату. Крім того, така відмітка проставляється власноруч скаржником, який є зацікавленою особою.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 11 квітня 2018 року у справі №813/3254/17 та від 20 лютого 2020 року у справі №826/2274/18.
Доказом дати отримання оскаржуваного судового рішення може бути копія конверту в якому надійшло оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, довідка із суду, поштового відділення зв`язку, копія рекомендованого повідомлення про вручення тощо.
Зважаючи на наведене, вказані скаржником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження причини його пропуску, не є поважними у розумінні вимог процесуального закону, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху.
Кпім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Підставою для оскарження рішення судів попередніх інстанцій позивач зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питань застосування норми права у подібних правовідносинах.
При цьому, колегія суддів зазначає, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України, він повинен зазначити конкретну норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, правовідносини, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає його неправильність.
Однак вказуючи наведене скаржник не конкретизував щодо питання застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права Верховний Суд не сформулював правової позиції, а також не вказав, у межах яких саме подібних правовідносин немає висновку Верховного Суду (охарактеризувати зміст відносин (певний їхній аспект), яких (якого) стосується касаційна скарга, для можливості чіткого визначення відсутності правових висновків Верховного Суду за критерієм подібності предмету спірних відносин).
Отже, посилання на відсутність певних висновків Верховного Суду мають супроводжуватись вмотивованими аргументами неправильного застосування певної (певних) норми (норм) права у конкретних правовідносинах.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від                               26 квітня 2021 року у справі № 120/2243/20-а, від 12 травня 2021 року у справі                                                                                                                                          № 488/1644/16-а від 14 травня 2021 року у справі № 240/16944/20 від 19 травня 2021 року у справі № 280/160/20.
Необґрунтованим є посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не досліджено докази у справі, оскільки п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про порушення норм процесуального права виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пп. 1-3 ч. 4 ст. 328 КАС України, однак такі у касаційній скарзі необґрунтовані.
Згідно із ч. 2 до ст. 351 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконно.
Посилання скаржника на принципи адміністративного судочинства із посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки мають загальнотеоретичний характер, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та судові рішення стосуються оцінки судом  інших фактичних обставин справи.
Отже, у касаційній скарзі не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів дати отримання оскаржуваного рішення або навести інші підстави з відповідними доказами та обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4       ст. 328 КАС України.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги в частині ненадання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.
Неусунення недоліків касаційної скарги в частині ненадання доказів наявності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження або незазначення інших підстав для його поновлення є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України).
Керуючись ст.ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від     29 вересня 2021 року у справі № 640/25836/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      І. В. Желєзний
Судді                                                                                                           Я. О. Берназюк
                                                                                                                    Н.В. Коваленко