Ухвала
 
23 листопада 2021 року
м. Київ 
 
справа № 127/23804/20
провадження № 61-18537ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2021 року у складі судді: Венгрин О. О., та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Голоти Л. О., Денишенко Т. О., Сала Т. Б., у справі за позовом  ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), правонаступником якого є Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним і скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним і скасування акта про проведення електронних торгів, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Центральний ВДВС у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)), публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк»), державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним і скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним і скасування акта про проведення електронних торгів.
 
Позовна заява мотивована тим, що 09 вересня 2020 року відбулись електронні торги з реалізації 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу  ОСОБА_1 і є її єдиним житлом. Позивач зазначала, що: державний виконавець не мав права передавати на електронні торги 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру по АДРЕСА_1 , оскільки вона є єдиним житлом позивача; 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру по АДРЕСА_1 не була предметом договору іпотеки від 14 липня 2008 року, державний виконавець спочатку мав реалізувати іпотечну квартиру, що по АДРЕСА_2 ; державним виконавцем не було враховано вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», кредит позивачу надавався саме в іноземній валюті (в доларах США); при передачі майна на реалізацію державним виконавцем не було враховано, що на 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру по АДРЕСА_1 було накладено арешти, які на час проведення електронних торгів не були скасовані; порушена процедура передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби з виконання виконавчого листа №2-1619-2010 від 02 червня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 37 391,52 дол. США та 7 843,56 грн судового збору, а саме державним виконавцем Березовою Н. М. не винесено постанову про прийняття виконавчого провадження; державним виконавцем Микитюком М. О. не винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 59553930 до свого провадження; 26 вересня 2019 року було винесено державним виконавцем Кучинським А. В. постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження за № 60170037, постанови про роз`єднання виконавчих проваджень немає, а як виник номер виконавчого провадження № 59553930 не зрозуміло; відсутня ухвала суду про доступ до квартири по АДРЕСА_1 , сторін виконавчого провадження не було повідомлено про проведення виконавчої дії - арешту і опису 1/6 частки квартири по АДРЕСА_1 ; описану частку квартири передано на зберігання сторонній особі ОСОБА_3 , яка не є учасником виконавчого провадження.
 
ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просила: визнати недійсними електронні торги, проведенні ДП «Сетам» 09 вересня 2020 року із реалізації лоту № 501309 - 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 ; визнати недійсними та скасувати протокол проведення електронних торгів, сформованого за результатами проведення електронних торгів із реалізації лоту № 501309 - 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати акт про проведення електронних торгів, який було складено за результатами проведення електронних торгів.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2021 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2021 року залишено без змін.
 
13 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року, у якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає, що згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16 та постанові Верховного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Позивачем наголошувалось, що її, як боржника, не було повідомлено про опис та арешт частки квартири, яка належала їй на праві власності, та не було повідомлено про початок торгів. Суд не з`ясував, чому виконавчі провадження, які були об`єднані у зведене провадження з присвоєним унікальним номером з часом повертаються до номеру провадження, яке існувало раніше. Матеріали провадження не містять ухвали про доступ до квартири, виконавцем здійснено проникнення в квартиру без відома позивача та без її згоди. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів наявності доручення керівника виконавчої служби на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні виконавцями Березовою Н. М. та Микитюком М. О., а також відсутні постанови цих виконавців про прийняття до свого провадження виконавчого провадження, а тому ці державні виконавці не мали законних підстав проводити будь-які виконавчі дії, оскільки не мали відповідних повноважень. Суди не звернули увагу на положення частини першої статті 202, частини другої статті 203 ЦК України, що у сукупності із нормами статті 215 ЦК України є підставою для визнання електронних торгів недійсними, оскільки головний державний виконавець не володів необхідним обсягом цивільної дієздатності, не мав права вчиняти правочин та розпочинати підготовку для реалізації частини квартири позивача. Суди не звернули увагу, що на час розгляду справи в суді спірна квартира була відчужена відповідачем за договором купівлі-продажу громадянці ОСОБА_4 , яку суди не залучили до розгляду справи. Суд не звернув увагу на інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка регламентує прийняття виконавчого провадження до свого виконання та його передачу від одного виконавця до іншого. Головні державні виконавці не були уповноважені проводити будь-які дії, в тому числі і з реалізації частини квартири, а судом не було спростовано доводи позивача у цій частині. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсними електронних торгів, проведених ДП «Сетам» 09 вересня 2020 року із реалізації 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , визнання недійсними і скасування протоколу проведення електронних торгів та акта про проведення електронних торгів.
 
Отже, справа № 127/23804/20 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 127/23804/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), правонаступником якого є Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним і скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним і скасування акта про проведення електронних торгів.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков