Справа № 454/3104/19                                Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.  
Провадження № 22-ц/811/2185/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретаря: Бадівської О.О.
за участю: представника відповідача Радика Б.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року у справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із даним позовом до відповідача ОСОБА_1 в позовній заяві вказавши, що 13.10.2017 між банком та відповідачем було підписано заяву №б/н, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (картковий рахунок). Сторони погодили, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ними Договір про надання банківських послуг. Звертає увагу на те, що заявою відповідач підтвердив той факт, що повністю проінформований про умови кредитування, вважає, що відповідач виявивши бажання на отримання кредитних коштів підписала Умови та Правила надання банківських послуг, які були чинними на час укладення договору, та підтвердила, що приймає та визнає умови та тарифи банківських послуг, які є складовою кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач належним чином зобов`язання за даним договором не виконала, що призвело до того, що станом на 17.07.2019 відповідач має перед банком заборгованість в сумі 23430,40 грн, яка складається з: 11863,30 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9152,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 822,29 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1091,92 грн - штраф (процентна складова). 
За таких обставин просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.10.2017 у розмірі 23430,40 грн та судовий збір.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним карти та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Також, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунком та використання кредитних коштів. Звертає увагу на те, що до суду надавалась виписка по руху коштів, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач неодноразово знімав кредитні кошти через банкомат, купував продукти харчування, ліки, сплачував комунальні послуги, здійснював перерахування на інші рахунки, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. В даному випадку, вважає, відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому його неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на  які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,  які  були досліджені в   судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
З матеріалів справи убачається, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, 13.10.2017 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 700 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтував свої вимоги вбачається, що станом на 17.07.2019 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 23430,40грн, яка складається з: 11863,30грн - заборгованість за тілом кредиту; 9152,89грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 822,29грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00грн - штраф (фіксована частина); 1091,92грн - штраф (процентна складова).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки Універсальна та розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, тому доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами та відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку.
Проте з таким висновком суду колегія суддів не зовсім погоджується з огляду на наступне.
На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 13.10.2017, яка підписана сторонами.
Відповідач не заперечувала факт підписання нею заяви від 13.10.2017 та отримання кредитних коштів.
Розрахунком заборгованості стверджується отримання боржником суми коштів кредитного ліміту. Отримання коштів підтверджується також випискою по рахунку(а.с.6).
У заяві позичальника від 13.10.2017, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків за користуванням кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, чи інших видів відповідальності.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
Проте, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафу за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про відмову у позові в частині стягнення заборгованості за відсотками та штрафів. 
Разом із цим, за відсутності узгоджених сторонами умов кредитування, банк має право вимоги повернення фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.
Як убачається з розрахунку заборгованості, відповідач фактично отримав у позивача кошти на картковий рахунок у розмірі 7 283,45 грн та користувався цими коштами, що підтверджується випискою з особового рахунку, а відтак у відповідача існує обов`язок щодо повернення вказаних коштів.
Тому висновок суду, щодо відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки тіло кредиту - це ті кошти, які були надані позивачем у розпорядження відповідача та ним використані без їх повернення.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у сумі 7 283,45 грн, в решті позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із скасуванням судового рішення та частковим задоволенням позовних вимог, підлягають зміні судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України у сумі 595 грн 51 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 травня 2020 року скасувати.
       Ухвалити нове рішення, позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13.10.2017 у розмірі 7 283 грн 45 коп.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 595 грн 51 коп. судового збору.
       В решті позову відмовити.
        Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено:22.10.2021.

Головуючий 

Судді