ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року                                                                                                           м.Дніпро         
Справа №  Б29/334-09
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.   
при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.                                                                                             
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 (прийняту суддею Первушиним Ю.Ю., повне судове рішення складено 20.09.2021) у справі №  Б29/334-09  
за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада"
про визнання грошових вимог в розмірі 85 319 590,06 грн.  

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст заявлених  вимог.

23.07.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" в розмірі 85  319 590,06 грн, в якій банк з урахуванням поданих пояснень від 21.082020 просить включити заявлені грошові вимоги в сумі 6 257 721, 60 грн окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечені заставою нерухомого майна боржника, включити грошові вимоги у сумі 79 057 664, 46 грн до реєстру вимог кредиторів, як вимоги четвертої черги задоволення.

2.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 у цій справі, грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" в розмірі 85 319 590,06 грн  - відхилено.
Приймаючи вказане рішення, господарський суд дійшов до висновку про припинення строку дії кредитного договору №085/001-8 від 18.01.2008 з 16.11.2009, у зв`язку з чим правомірним в даному випадку є нарахування кредитором заборгованості за відсотками та за комісією за використаний ліміт за Кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008 саме за період з 19.09.2009 по 16.11.2009. 
Господарським судом здійснено перерахунок заборгованості за нарахованими відсотками та комісією за використаний ліміт за період з 19.09.2009 по 16.11.2009 (кількість днів - 59) та встановлено, що заборгованість становить 1 741 291, 26 грн.
Разом з тим,  сплив позовної давності, про застосування якої заявлено боржником, є підставою для відхилення грошових вимог за нарахованими відсотками та комісією за використаний ліміт за період з 19.09.2009 по 16.11.2009 у розмірі 1 741 291, 26 грн., яка складається з простроченої  заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 1 406 744, 64 грн. та простроченої  заборгованості за комісією за використаний ліміт у сумі 334 546, 62 грн.

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Акціонерне товариство "Альфа-Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" у розмірі 85 319 590, 06 грн; включити грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" в сумі 6 257 721, 60 грн окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечні заставою нерухомого майна боржника, а саме: будинку (матеріали стін: пінобетонні блоки), загальною площею 234, 8 кв.м., житловою площею 164,4 кв.м., що складається з двох квартир: квартира № 1 - загальна площа 117, 4 кв.м.; житлова площа 82,1 кв.м.; квартира № 2 - загальна площа 117, 4 кв.м.; житлова площа 82,3 кв.м.; з господарськими спорудами: замощення літ. І (тротуарна плитка), огорожа літ. № 1-6 (метал), що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровській р-н, смт. Ювілейне, вул. Бульварна, буд. 1; включити грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" в сумі 79 057 664, 46 грн до реєстру вимог кредиторів, як вимоги четвертої черги задоволення. 
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що лише своєчасність та факт заявлення або незаявлення Банком конкурсних кредиторських вимог до боржника (в даній справі подано Банком в листопаді 2009) має юридичне значення для визнання вимог, включення їх до реєстру вимог кредиторів з подальшим погашенням в процедурі банкрутства (в іншому випадку вимоги були б визнано погашеними).
Апелянт вказує, що з дня порушення справи про банкрутство боржника 18.09.2009 і по сьогоднішній день, норми Закону і норми КУзПБ не передбачають іншого порядку розгляду майнових вимог до боржника (як і їх задоволення), окрім як в межах процедури банкрутства.
За доводами скаржника, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1328/17, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК, п. п. 1.1 , 2.7, 2.8, 2.15 Кредитного договору має право на стягнення з боржника поточної простроченої заборгованості за відсотками та комісією, нарахованих за період з дати порушення справи про банкрутство та до дати визнання його банкрутом (з 19.09.2009 по 20.05.2020).
Також апелянт вказує, що згідно п. 2.6 Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Фактичну кількість днів користування Кредитом у періоді. При розрахунку процентів не враховується день погашення кредиту.
Отже п. 2.6 Кредитного договору, з урахуванням принципу свободи договору (статей 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.
Крім того, згідно платіжного доручення №1604 від 25.06.2015 ТОВ "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" сплачено ПАТ "Укрсоцбанк" кошти в сумі 13 511 076, 67 грн для погашення заборгованості за Кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008 внаслідок продажу забезпеченого майна, на думку скаржника свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.
Також в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008, між банком та позичальником 18.01.2008 укладено Іпотечний договір №21, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу округу Юрченко Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за №95. 
В подальшому (після порушення справи про банкрутство, боржника, та запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів), зазначене майно вибуло з права власності боржника та було зареєстровано за ОСОБА_1 .
У 2016 році ПАТ "Укрсоцбанк" пред`явлено позов в Дніпропетровський р/с Дніпропетровської обл. до нового іпотекодавця - ОСОБА_1 , третя особа ТОВ "МБК Україна-Канада" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, (до спливу заявленого ліквідатором 3 річного строку з дня закінчення строку повернення кредиту-14.01.2014). Рішенням суду у справі № 175/916/16-ц в задоволенні позову банку було відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського р/с Дніпропетровської обл. № 175/4409/19-ц від 25.10.2019 відкрито провадження у справі за позовом АТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ "МБК Україна-Канада" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах.
На думку скаржника, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися у разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №712/21651/12.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Арбітражний керуючий Горб Володимир Андрійович згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. В обґрунтування зазначає, що внаслідок порушення позичальником зобов`язання за вказаним кредитним договором, 16.11.2009 банк звернувся до ТОВ "МБК "Україна- Канада"  з письмовою вимогою №11.4.1 .-01/67-5598.
За змістом вищевказаної вимоги зазначено, що станом на 05.11.2009 загальна заборгованість боржника за кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008 становить у сумі 3720779,00 доларів США, поточна заборгованість за відсотками у сумі 37693,55 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 376478,56 доларів США, поточна заборгованість по комісіям - 53317,81 грн., прострочена заборгованість по комісіях - 45644,39 доларів США, прострочена заборгованість по комісіях - 256 192,25 грн,, пеня по простроченим процентам та комісії - 365 1213,84 грн., та зазначено про необхідність сплатити протягом 30 календарних днів наявну заборгованість.
Факт звернення з письмовою вимогою до боржника - ТОВ "МБК "Україна-Канада" зазначено також у постанові Вищого господарського суду України від 07.02.2012 у справі №Б38/237-10(Б29/333-09).
Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги значний строк невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008, банк у вимозі вимагав саме усунення порушень кредитного договору, сплати кредитору грошових коштів протягом тридцятиденного строку.
За доводами ліквідатора, звернувшись до боржника з вимогою щодо виконання договірних зобов`язань, кредитором використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати відсотків, комісії та пені.
На думку ліквідатора, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
Таким чином, кредитор з 16.11.2009 втратив право нараховувати, зокрема, відсотки за користування кредитом та комісію за використаний ліміт, оскільки їх нарахування поза строком дії кредитного договору не передбачено.
Також ліквідатор зазначає, що 27.08.2020 ним було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначено, що за кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008 встановлена конкретна дата закінчення виконання зобов`язання - 17.01.2014, тому кредитор в праві пред`явити свої вимоги протягом строку позовної давності, тобто до 18.01.2017. Проте, заяву з грошовими вимоги до боржника подано лише - 18.01.2020.
На думку ліквідатора, від початку перебігу строку позовної давності до подання заяви, минуло 3 роки 6 місяців, на підставі чого просить застосувати позовну давність та відхилити грошові вимоги.
Ліквідатор зазначає, що у Договорі про надання відновлювальної кредитної лінії №085/001-8 від 18.01.2008 відповідно до статті 530 ЦК вказаний момент закінчення виконання зобов`язання конкретна дата, 17.01.2014, тому Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" мав право пред`явити свої вимоги, пов`язані з порушенням зобов`язання, протягом строку позовної давності, тобто до 18.01.2017.
З огляду на викладене, ліквідатор зазначає, що кредитор мав звернутися до суду із заявою у строк до 18.01.2017 включно (17.01.2014 + 3 роки).
Однак, як вбачається із матеріалів заяви кредитор із заявою про визнання грошових вимог до суду звернувся 23.07.2020, тобто поза межами вказаного строку.
Сплив позовної давності є підставою для відхилення грошових вимог за нарахованими відсотками та комісією за використаний ліміт за період з 19.09.2009 по 16.11.2009 у розмірі 1 741 291, 26 грн, яка складається з простроченої заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 1 406 744, 64 грн та простроченої заборгованість за комісією за використаний ліміт у сумі 334 546, 62 грн.
Також ліквідатор звертає увагу, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "МБК "Україна-Канада", підприємство перебуває у особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин.
Ліквідатор вважає, що оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань які виникли (термін виконання яких настав) після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій.
За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
За доводами ліквідатора, поточними є кредитори із вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі.
З наведеного слідує, що вимоги заставного кредитора до боржника щодо нарахованих ним за період з 19.09.2009 (після відкриття провадження у справі) по 20.05.2020 (до визнання боржника банкрутом) відсотків та комісії у розмірі 85 315 386,06 грн. на основне грошове зобов`язання, яке виникло до відкриття провадження у справі є поточними, а тому дія мораторію не поширюється на дані вимоги.
На думку ліквідатора, оскільки за поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, а мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань які виникли (термін виконання яких настав) після введення мораторію, то кредитор мав право звернутися до суду з позовом до боржника про стягнення наявної заборгованості.
Крім того, ліквідатор звертає увагу, що перебування боржника з 2009 року в процедурі розпорядження майна та санації не перешкоджало Кредитору на пред`явлення позову до боржника про стягнення заборгованості.

6.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2021  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 у справі № Б29/334-09; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.11.2021 о 15:00 год. 
У судовому засіданні 16.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.          Встановлені судом обставини справи.

18.01.2008 між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та  Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №085/001-8 (далі - Договір, т. 1 а.с. 13-18).
Правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного банку "Укрсоцбанк" є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (том-1, арк.с. 36-45).   
Згідно умов Договору, а саме п.1.1.1., надання кредиту здійснюється окремими частинами (Транші), зі сплатою Libor (річний) + 7 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 4 000 000,00 доларів США з графіком змін максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 17.01.2014 на умовах визначених Договором. 
Згідно пункту 5 Тарифів по кредитному договору доповнених Додатковою угодою до кредитного договору від 08.07.2008, визначено сплату комісії за користування кредитного ліміту в розмірі 2,08 % (т.1 а.с.23).
Відповідно до пункту 2.5 Кредитного договору передбачено, що сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно до 5 числа місяця наступного за місяцем, за який нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі. 
Згідно пункту 2.6 Кредитного договору, нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. 
Кредитор у заяві вказує, що станом на 21.05.2020 поточна заборгованість Боржника за Кредитним договором склала 3 190 266, 62 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ на 17.06.2020 (дата звернення до суду із заявою, 2674,24 грн. за 100 доларів США) становить 85315386,06 грн. 
- прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 2 352 496, 02 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ на 17.06.2020 (2674,24 грн. за 100 доларів США) становить 62 911 389, 57 грн. 
- прострочена заборгованість за комісією за використаний ліміт 837 770, 60 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ на 17.06.2020 (2674,24 грн. за 100 доларів США) становить 22 403 996, 49 грн. 
Також, в якості забезпечення виконання Боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги боржником було укладено:
• Іпотечний договір №17 від 18.01.2008 (т.1 а.с. 26.29), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за  №91, відповідно до  якого ТОВ  Міжнародна  Будівельна Компанія "Україна-Канада" передано  в   іпотеку нерухоме майно (будинок), який складається з житлового будинку, пінобетонні блоки, літ. "А", (двохквартирного): квартира №1, заг. пл. 117,4 кв.м. житловою пл. 82,1 к.в.м. та квартира №2, заг. пл. 117,4 кв.м., житловою площею 82,3 к.в.м., з господарськими будівлями та спорудами: замощення тротуарна плитка, літ. "І", огорожа металева, №1-6, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський р-н, смт.Ювілейне, вул. Бульварна, буд. 1. Заставна вартість - 234 000, 00 дол. США (що еквівалентно 6 257 721,60 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі заяви).
• Іпотечний договір №18 від 18.01.2008 (т.1 а.с. 30-33), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за  №96, відповідно до якого ТОВ Міжнародна  Будівельна Компанія "Україна-Канада" передано в іпотеку нерухоме майно, а саме:  літ. А будинок, заг. пл. 242,9 кв.м., житловою пл. 160,9 к.в.м., 1-3 огорожа (метал), І - замощення (тротуарна плитка), що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Юбілейне, вулиця Бульварна, будинок 2. Заставна вартість - 242 900, 00 дол. США (що еквівалентно 6 495 728,96 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі заяви). 
На підставі постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі №175/1765/16-ц від 14.03.2018, в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "МСК" Україна - Канада" (код 32475980) за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №085/001-8 від 18.01.2008 зареєстровано 08.06.2018 право власності за ПАТ "Укрсоцбанк" на нерухоме майно, а саме: квартиру №2, загальною площею 121,4 кв.м., яка розташована в Літ. А - будинок (дерево обл. цеглою), загальною площею 242,9 кв.м., житлова площа 160,9 кв.м., 1-3 огородження (метал), І-замощення (тротуарна плитка), розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вулиця Бульварна, будинок 2 (що складала 1/2 частину житлового будинку - предмету іпотеки  за Іпотечним договором №18).  Проте, станом на поточну дату не здійснювалось звернення стягнення на другу частину предмету іпотеки - квартиру №1 загальною площею 121,5 кв.м., яка розташована в Літ. А- будинок (дерево обл. цеглою), загальною площею 242,9 кв.м., житлова площа 160,9 кв.м., 1-3 огородження (метал), І-замощення (тротуарна плитка), розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вулиця Бульварна, будинок 2. Заставна вартість якої складає 121 450, 00 доларів США (1/2 заставної вартості предмету іпотеки в цілому, що еквівалентно 3 247 864, 48 грн. за офіційним  курсом НБУ станом на дату подачі заяви).
Кредитор у своїй заяві просить суд:
- визнати грошові вимоги АТ "Альфа-Банк" до Боржника ТОВ Міжнародна Будівельна Компанія "Україна-Канада" у розмірі 85 319 590,06 грн. 
- включити грошові вимоги АТ "Альфа-Банк" в сумі 6257721,60 грн. окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечені заставою нерухомого майна боржника (з урахуванням пояснень кредитора №б/н від 21.08.2020 за вх. №38870/20, том-1, арк.с. 59-60), а саме:
- будинку (матеріали стін: пінобетонні блоки), загальною площею 234,8 кв.м., житловою площею 164,4 кв.м., що складається з двох квартир: квартира №1 загальна площа 117, 4 кв.м.; житлова площа 82,1 кв.м.; квартира №2 - загальна площа 117,4 кв.м.; житлова площа 82,3 кв.м.; з господарськими спорудами: замощення літ. 1 (тротуарна плитка), огорожа літ. № 1-6 (метал), що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський р-н, смт.Ювілейне, вулиця  Бульварна, будинок 1. 

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (глава 71 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
З наданого кредитором - АТ "Альфа-Банк" розрахунку заборгованості за відсотками та комісією (вх. №б/н від 17.06.2020) вбачається, що сума процентів та комісії у розмірі 85 315 386,06 грн нарахована кредитором за період з 19.09.2009 по 20.05.2020 саме за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору №085/001-8 (п. 2.6. ст. 2 "Порядок надання кредиту та сплата процентів і комісії") та частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України.
Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок порушення позичальником зобов`язання за вказаним кредитним договором, 16.11.2009 Банк (Кредитор) звернувся до ТОВ "МБК "Україна-Канада" (Позичальник/Боржник) з письмовою вимогою №11.4.1.-01/67-5598 (том-2, арк.с. 19-26). 
За змістом вищевказаної вимоги зазначено, що станом на 05.11.2009 загальна заборгованість боржника за кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008 становить у сумі 3720779,00 доларів США, поточна заборгованість за відсотками у сумі 37693,55 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 376478,56 доларів США, поточна заборгованість по комісіях - 53317,81 грн., прострочена заборгованість по комісіях - 45644,39 доларів США, прострочена заборгованість по комісіях - 256 192,25 грн., пеня по простроченим процентам та комісії - 365 1213,84 грн., та зазначено про необхідність сплатити протягом 30 календарних днів наявну заборгованість.  
Про факт звернення з письмовою вимогою до боржника - ТОВ "МБК "Україна-Канада" зазначено також у постанові Вищого господарського суду України від 07.02.2012 у справі №Б38/237-10(Б29/333-09) - том-2, арк.с. 28-50. 
Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги значний строк невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008, банк у вимозі вимагав саме усунення порушень кредитного договору, сплати кредитору грошових коштів протягом тридцятиденного строку.
Також, банком звернуто увагу позичальника, що у разі невиконання вимоги Банком буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави. 
Матеріали справи свідчать про те, що боржником після пред`явлення кредитором письмової вимоги не сплачено прострочену заборгованість за кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008. 
Колегія суддів вважає, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. 
Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося у зв`язку із достроковою вимогою про повернення кредиту, а тому після такої вимоги банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих з 16.11.2009 не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічний висновок Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, згідно якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою     статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою     статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті     599     та частини четвертої статті     631 ЦК України     він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.
Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).
Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою     статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.     У випадках, коли боржник     порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою     статті 1050 ЦК України     застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення     статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені     статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою     статті 625 ЦК України     є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до  статті 625 ЦК України  є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої     статті 1048 ЦК України     і охоронна норма частини другої     статті 625 цього Кодексу     не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої     статті 1048 ЦК України     як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої     статті 625 ЦК України     як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.          
Така правова позиція щодо правильного застосування норм права підлягає врахуванню у справі про банкрутство в разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника як на стадії розпорядження майном боржника, так і на стадії ліквідаційної процедури, з урахуванням перебування в цей час боржника в особливому правовому становищі, зокрема і щодо дії мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Як встановлено вище, згідно з пунктом 1.1.1. Кредитного договору кредитор надав кредит боржнику з остаточним терміном повернення не пізніше 17.01.2014. Також банк (кредитор) звернувся до ТОВ "МБК "Україна-Канада" (Позичальник/Боржник) з письмовою вимогою №11.4.1.-01/67-5598, наведене свідчить про те, що до настання зазначеної дати кредитор використав своє право вимагати дострокового повернення кредиту позичальником.
З врахуванням того, що господарський суд дійшов до висновку про припинення строку дії кредитного договору №085/001-8 від 18.01.2008 з 16.11.2009, правомірним в даному випадку є нарахування кредитором заборгованості за відсотками та за комісією за використаний ліміт за Кредитним договором №085/001-8 від 18.01.2008 саме за період з 19.09.2009 по 16.11.2009. 
Отже, строк кредитування відповідача є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання поточних грошових вимог, а саме процентів за користування кредитом за період з 16.11.2009 по 20.05.2020, обґрунтовано відхилена судами. Відповідно, не підлягають задоволенню і вимоги про визнання нарахувань за цими процентами.
Наведене вище спростовує доводи апелянта стосовно того, що згідно п. 2.6 Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Фактичну кількість днів користування Кредитом у періоді.
Судом першої інстанції здійснено перерахунок заборгованості за нарахованими відсотками та комісією за використаний ліміт за період з 19.09.2009 по 16.11.2009 (кількість днів - 59) та встановлено, що заборгованість становить 1 741 291, 26 грн., із яких: 
- прострочена заборгованість за нарахованими відсотками становить - 52 603, 53 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ на 17.06.2020 (2674,24 грн. за 100 доларів США) становить 1 406 744, 64 грн. 
- прострочена заборгованість за комісією за використаний ліміт 12 509, 97 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ на 17.06.2020 (2674,24 грн. за 100 доларів США) становить 334 546, 62 грн.
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що у договорі про надання відновлювальної кредитної лінії № 085/001-8 від 18.01.2008 відповідно до статті 530 ЦК вказаний момент закінчення виконання зобов`язання - конкретна дата, 17.01.2014, тому Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" мав право пред`явити свої вимоги, пов`язані з порушенням зобов`язання, протягом строку позовної давності, тобто до 18.01.2017. 
З огляду на викладене, суд зазначає, що кредитор мав звернутися до суду із заявою у строк до 18.01.2017 включно (17.01.2014 + 3 роки). 
Однак, як вбачається із матеріалів заяви кредитор із заявою про визнання грошових вимог до суду звернувся 23.07.2020, тобто поза межами вказаного строку. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено боржником, є підставою для відхилення грошових вимог за нарахованими відсотками та комісією за використаний ліміт за період з 19.09.2009 по 16.11.2009 у розмірі 1 741 291, 26 грн., яка складається з простроченої  заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 1 406 744, 64 грн. та простроченої  заборгованості за комісією за використаний ліміт у сумі 334 546, 62 грн.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК     України).
Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені     законом     звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.
Позовна давність     як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками:
1) має юридичний склад;
2) позначає сплив строку;
3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову);
4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи;
5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом;
6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.
Суд звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09.          
Застосування позовної давності (в розумінні     Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ для того, щоб те або інше обмеження права на суд (в тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалося виправданим, мають бути додержані такі умови:
1)   обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду в такий спосіб чи такою мірою, що б зводити нанівець саму сутність цього права;
2)    таке обмеження повинно мати легітимну мету;
3)  має бути забезпечене належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами № 22083/93, 22095/93; пункт 31 рішення від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France) за заявою №  23805/94, пункт 75 рішення від 07.12.2010 у справі "Seal v. The United Kingdom" за заявою №  50330/07), а саме:
-    строк позовної давності не повинен бути очевидно й надмірно коротким (unduly short) (пункт 76 рішення від 18.03.2008 у справі "Dacia S.R.L. v/ Moldova" за заявою № 3052/04);
-    застосування позовної давності має бути передбачуваним (пункт 76 рішення від 20.05.2010 у справі "Lelas v. Croatia" за заявою №55555/08);
-    механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також мусить корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме          обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 52 рішення від 20.12.2007 у справі "Phinikaridou v. Cyprus" за заявою №   23890/02).
Згідно з частиною першою     статті 261 ЦК України     перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в     статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Колегія суддів звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.09.2019 у справі № 924/1114/18 та у постанові від 03.04.2018 у справі №     910/31767/15 з посиланням на позицію Верховного Суду України в постанові від 16.11.2016 у справі №    487/10132/14-ц (провадження №   6-2469цс16).
Відповідно до пункту 2 частини першої     статті 263 ЦК України     перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом.
Виняток з передбачених  ЦК України правил перебігу позовної давності у спорах, стороною яких є боржник, що розглядаються у справах про банкрутство, становлять особливості перебігу позовної давності у спорах щодо вимог кредиторів, які визначені в частині третій     статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію.
Мораторій (від лат. Moratorius) у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.
Категорія мораторію на задоволення вимог кредиторів згідно з нормами     статті 41 КУзПБ передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Водночас наведене в пункті 2 частини першої     статті 263 ЦК України     правило щодо зупинення позовної давності не поширюється на вимоги та правовідносини, що не пов`язані з грошовими вимогами кредиторів у справі про банкрутство, а тому закріплене в частині третій     статті 41 КУзПБ     правило щодо зупинення позовної давності не може застосовуватися як передбачена     законом     підстава у межах загального правила щодо зупинення позовної давності відповідно до пункту 2 частини першої     статті 263 ЦК України, а саме до всіх інших правовідносин та спорів, що виникають у справі про банкрутство, і не пов`язані зі спором про грошові вимоги кредиторів.
Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 11.02.2020 по справі № 10/5026/995/2012.
За наведеного вище, на поточні грошові вимоги, які виникли під час процедури розпорядження майном не поширюються правила перебігу позовної давності, такі вимоги, підлягають заявленню кредитором після винесення судом постанови про визнання боржника банкрутом, шляхом подання до суду заяви про визнання поточних грошових вимог, що і було зроблено Акціонерним товариством "Альфа-Банк".
Таким чином, грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" у сумі 1 741 291, 26 грн підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада".
Щодо включення вказаних вимог до реєстру вимог кредиторів, як вимог, які забезпечені заставою, колегія суддів зазначає наступне.
Альтернатива вибору віднесення вимог забезпеченого кредитора до вимог у відповідній черговості в порядку частини першої статті 64 КУзПБ, чи до позачергових, здійснюється виходячи з наданих ним (забезпеченим кредитором) доказів на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо предмета застави, його вартості, та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2012 у цій справі, визнано грошові вимоги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії, м. Харків до товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада", смт.  Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області у розмірі 125 грн. (1  черга), 21 278 441, 58 грн. (1 черга), 12 537 705, 33 грн. (4 черга); 365 213, 84 грн. пені (6 черга). 
В ухвалі встановлено, що в забезпечення виконання Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 085/001-8 від 18.01.2008 року та договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 085/002-8 від 18.01.2008 року (укладеному між банком та товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроцентробуд"), тобто на два договори одночасно, укладені договори іпотеки між банком та товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада": №9 від 18.01.2008, №10 від 18.01.2008, №11 від 18.01.2008,  №12 від 18.01.2008,  №13 від 18.01.2008, №14 від 22.01.2008,  №15 від 22.01.2008, №16 від 18.01.2008,  №17 від 18.01.2008,  №18 від 18.01.2008,  №19 від 18.01.2008, №20 від 18.01.2008,  №21 від 18.01.2008,  №176 від 21.03.2008, №292 від 18.04.2008,  №293 від 18.04.2008, №294 від 18.04.2008, №295 від 18.04.2008,  №296 від 18.04.2008, №297 від 18.04.2008, №298 від 18.04.2008, №299 від 18.04.2008,  №300 від 18.04.2008.
          Згідно п.1.1. зазначених договорів іпотеки у забезпечення виконання боржниками - Позичальниками зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №085/001-8 від 18.01.2008 та Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №085/002-8 від 18.01.2008, ТОВ "МБК "Україна-Канада" передає кредитору нерухоме майно, перелік якого визначений договорами іпотеки.
          За взаємною згодою сторін загальна вартість майна товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" переданого в іпотеку на момент укладення іпотечних договорів складає 13 404 162, 0 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим на день укладення вищенаведених договорів, складає еквівалент 2 666 170, 68 дол. США, на час звернення до суду з грошовими вимогами вартість заставленого майна  складає 21 278 441, 58 грн., а вартість майна ТОВ "Дніпроцентробуд" за вказаними договорами іпотеки складає 29 286 703 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим на день укладання вищенаведених договорів складає еквівалент 3 779 347, 13 дол. США.
Оскільки вартість майна боржника, яке передане по іпотечним договорам на день звернення до суду з грошовими вимогами складає 21 278 441, 58 грн, то публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" є заставним кредитором тільки відносно боржника по даній справі - товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" у сумі 21 278 441, 58 грн в решті грошових вимог банк є конкурсним кредитором.
За встановлених обставин, іпотечний договір № 17 від 18.01.2008, на який посилається кредитор, як на підставу включення заявлених поточних вимог окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, які забезпечені заставою нерухомого майна боржника, вже було враховано судом при визнанні конкурсних вимог кредитора в процедурі розпорядження майном та включено такі вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника, як забезпечені вимоги заставою майна боржника зокрема і на підставі цього договору.
При цьому, вартості предмета застави за вказаним іпотечним договором не достатньо для погашення вже включених до реєстру вимог кредиторів під час процедури розпорядження майном заявлених кредиторських вимог банку.
Враховуючи встановлені обставини, заявлені поточні грошові вимоги на підставі ст. 64 КУзПБ підлягають включенню до четвертої черги вимог кредиторів.  

9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частини 1     статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Альфа-Банк" підлягає  частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з прийняттям нового рішення. 
Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 у справі № Б29/334-09 задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 у справі №  Б29/334-09 скасувати.
Прийняти нове рішення.
Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" на суму 4  204, 00 грн. - 1 черга задоволення, на суму 1 741 291, 26 грн - 4 черга задоволення.
Решту вимог відхилити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.11.2021.

Головуючий суддя                                                                            Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                     Ю.Б. Парусніков

Суддя                                                                                              А.Є. Чередко