ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9325/21 Справа № 183/1952/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
                                   В С Т А Н О В И Л А:
       У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 жовтня 2001 року між ПАТ "ВТБ-БАНК" (правонаступником якого є - АТ "ТАСКОМБАНК") та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 98.81/11, на підставі якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 263 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2018 року.
       Банк виконав всі умови підписаного договору, надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 13 грудня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 346 141,82 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 93 094,27 грн., заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 53 445,19 грн. і заборгованості за пенею за період з 13 грудня 2017 року по 13 грудня 2018 року у розмірі 199 602,36 грн. 
       Враховуючи зазначене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 346 141,82 грн., а також вирішити питання стосовно судового збору.
       Рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ “Таскомбанк” звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 10 жовтня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 98.81/11, на підставі якого банк надав їй кредит у розмірі 263 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% річних, з кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2018 року.
       В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 98.81/11, між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави № 98.81/11-А, посвідчений 10 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу, за реєстровим № 503. Предметом цього договору була передача в заставу рухомого майна, а саме транспортного засобу марки HYUNDAY, модель SANTAFE, тип легковий універсал-B, 2011 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .
       27 березня 2017 року між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (автокредити) № 270317АВ. 
       Відповідно до п. 2.2 цього договору загальний розмір заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається згідно цього договору новому кредитору складає 66 050 763,18 грн., згідно реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у Додатку 1 до цього договору. Реєстр прав вимог на паперовому носії ( з основною інформацією за кредитними договорами), підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору.
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Встановлено, що 10 жовтня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 98.81/11, на підставі якого банк надав їй кредит у розмірі 263 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% річних, з кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2018 року
       27 березня 2017 року між АТ “ТАСКОМБАНК” та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (автокредити) № 270317АВ , перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.
       Частиною 1 ст. 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
       Згідно п.3.1.6. наданого позивачем Договору відступлення прав вимоги №270317АВ від 27 березня 2017 року, Первісний кредитор зобов`язується протягом 15 календарних днів з моменту переходу до Нового кредитора прав вимоги надіслати Боржникам письмові повідомлення про відступлення новому кредитору прав вимоги за формою згідно з Додатком 3 до цього Договору. 
       Надані суду документи не містять доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 98.81/11 від 10 жовтня 2011 року на користь АТ “ТАСКОМБАНК” та про наявну суму заборгованості. Також позивачем не надано доказів на виконання умов договору АТ “ТАСКОМБАНК” та ПАТ «ВТБ Банк».
       Згідно п. 2.1. Договору відступлення прав вимоги, що наданий позивачем, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
       Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
       З доданих до позовної заяви матеріалів, неможливо встановити факт існування правовідносин між позивачем та відповідачем.
       У Витязі з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 27 березня 2017 року зазначено: боржник ОСОБА_1 , автокредит 98.81/11, дата отримання кредиту 10.10.2011, дата закінчення договору 10.10.2018, валюта кредиту, загальна сума заборгованості 105 019,67; сума основного боргу 82 857,57; сума простроченого основного боргу 10 236,70; сума нарахованих процентів — 9 615,68; сума прострочених процентів — 2309,72.
       Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Згідно з ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
       За положеннями ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
       Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
       Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що представником позивача не надано належних доказів права вимоги до відповідача, а також доказів про порядок обрахунку розміру заборгованості на час отримання прав вимоги та не надано належних доказів про рух коштів по рахунку відповідача. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
       За викладених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості відсутні.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк»— залишити без задоволення.        
       Рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року— залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: