Справа № 127/19395/21
Провадження № 22-ц/801/2615/2021
Категорія: 55
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Сопруна В. В.,
з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прядка Віталій Михайлович, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Романюк Л. Ф. в залі суду в місті Вінниці, повний текст якої складено 04 листопада 2021 року,
у справі № 127/19395/21 за заявою  ОСОБА_1 про розрахунок суми судових витрат, 
      
встановив:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в міський суд з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально–Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2021 року провадження у цій справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.
29.10.2021 на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника позивача - адвоката Прядки В. М. про розрахунок суми судових витрат, мотивована тим, що витрати на сплату судового збору становили 908,00 грн., а витрати на правову допомогу - 17 000,00 грн., які просить стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально–Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), оскільки лише постановою від 04.08.2021 ВП № 5199088 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме, внесено зміни стосовно боржника, шляхом виключення ідентифікаційного податкового номеру, який йому не присвоювався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про розрахунок суми судових витрат – задоволено частково.
Стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 908,00 грн. судового збору та 5000, 00 грн. витрат на правову допомогу.
В решті вимог відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, зважаючи на те, що хоча й спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, однак зазначені представником позивача - адвокатом Прядкою В. М. витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, становлять надмірний тягар для відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, стягнувши з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову, та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Прядка В. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про розрахунок суми судових витрат задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу є співмірними та підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначив, що у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про суми зменшення судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, заяв про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України від відповідача не надходило. Отже вважає, що суд порушуючи процесуальні норми безпідставно зменшив розмір судових витрат.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2021 року справу призначено до розгляду на 14 грудня 2021 року о 11 год 40 хв.
13 грудня 2021 року від Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально–Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, який не береться до уваги, оскільки в порушення вимог статті 360 ЦПК України поданий з порушенням строку, встановленого судом апеляційної інстанції. 
Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Прядка В. М. в судове засідання не з`явилися, однак направили на офіційну електронну адресу суду клопотання, відповідно до якого просили розгляд справи проводити у їх відсутність, вимоги апеляційної скарги підтримують в повному обсязі та наполягають на її задоволенні.
В судовому засіданні представник відповідача Нагорний Д. В. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, зазначивши, що хоча й спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, однак зазначена представником позивача - адвокатом Прядкою В. М. вартість послуг адвоката у сумі 17 000 грн. є завищеною, та становить надмірний тягар для відповідача. 
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
По справі встановлено, що на підтвердження понесення витрат позивачем його представником було надано суду копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 13/21 від 19.10.2021 на суму 17 000,00 грн. (а.с.68); договір № 82/20 (витяг) про надання послуг (а.с.70); акт приймання – передачі послуг (а.с.65); детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.66); угоду про вартість послуг за надання правової (професійної правничої) допомоги (додаток до договору про надання послуг № 82/20 від 01.10.2020 (а.с.67).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги ( статті 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частин дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»).
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В справі, що розглядається ОСОБА_1 надав всі документи, що підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, які передбачені вимогами законодавства, а саме: копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 13/21 від 19.10.2021 на суму 17 000,00 грн.; договір № 82/20 (витяг) про надання послуг; акт приймання – передачі послуг; детальний опис робіт (наданих послуг); угоду про вартість послуг за надання правової (професійної правничої) допомоги (додаток до договору про надання послуг № 82/20 від 01.10.2020.
Зазначені документи є належними та допустимими доказами, що підтверджує виконання умов угоди про надання правничої допомоги. Тому висновок суду першої інстанції, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, є помилковим і не ґрунтується на вимогах закону.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу. 
Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При цьому слід ураховувати, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування судових витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
З матеріалів справи слідує, що вирішення питання витрат на правничу допомогу відбулось за відсутності представника відповідача, при цьому докази його повідомлення про день, час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 , вони не містять, оскільки наявність судової повістки від 26.10.2021 про виклик до суду на 03.11.2021 без доказів її отримання не може вважатись належним повідомленням відповідача.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Апеляційний суд вважає, що якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить судове рішення, відповідач вправі заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у суді апеляційної інстанції.
Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18.
Врахувавши обґрунтовані заперечення представник відповідача ОСОБА_2 на заяву про відшкодування судових витрат, які (заперечення) слід розцінювати як клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивача, оскільки вартість послуг є завищеною та не відповідає критеріям співмірності і складності справи, суд дійшов висновку про те, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 6 000 грн від попередньо заявленої суми (17 000 грн.) витрат.
Отже апеляційний суд, зважаючи на складність справи, тривалість її розгляду, витрачений адвокатом час, позицію представника відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду, вважає наведені відповідачем аргументи неспівмірності витрат обґрунтованими.
Тому, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 6 000 грн.
Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2021 року в частині стягнення судових витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прядка Віталій Михайлович, задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2021 року в частині стягнення судових витрат на правову допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про розрахунок суми судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 15-А, код ЄДРПОУ 40143408) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 17 грудня 2021 року.

Головуючий                                                          Ю. Б. Войтко

Судді:                                  І. В. Міхасішин

                                         В. В. Сопрун