Справа № 159/481/21 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1375/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 грудня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,
       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року,
                                       В С Т А Н О В И В: 
У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало до суду даний позов, мотивуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала заяву від 30 січня 2008 року, згідно з якою отримала у банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Зазначає, що відповідач своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті банку www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі – договір).
Відповідач також ознайомилася з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
У подальшому відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 17 тисяч гривень.
Позивач вказує, що оскільки ОСОБА_1 порушує свої зобов`язання за договором, то станом на 14 грудня 2020 року має заборгованість перед банком на суму 15797, 47 грин, з яких 15508,66 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 288,81 грн – прострочені відсотки. 
На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідачки кредитну заборгованість в розмірі 15797,47 грн та судові витрати - 2270 грн, пов`язані з оплатою судового збору.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем надано суду копію заяви від 30 серпня 2008 року, в якій зазначено персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідач не оспорювала укладення нею кредитного договору та розміру заборгованості. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, вона фактично погодилась із умовами договору. Банк в апеляції вказує, що ОСОБА_1 отримала кредитну картку та користувалася нею, що підтверджується випискою з картрахунку. Вказані дії свідчать про узгодження нею умов кредитування. Установивши, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит, а вона його не повернула, суд не мав правових підстав для відмови у задоволенні вимог про стягнення боргу за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, оскільки заборгованість за простроченим тілом кредиту по суті є частиною використаного кредитного ліміту.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2008 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір.
Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 14 грудня 2020 року відповідач має заборгованість перед банком у сумі 15797,47 гривень, з яких 15508,66 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 288,81 гривень – прострочені відсотки.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», так як вважав, що у відповідачки відсутня заборгованість за тілом кредиту та за нарахованими відсотками, згідно з випискою з рахунку за кредитним договором. Суд вказав, що за змістом позовної заяви у відповідача немає залишку заборгованості за поточним тілом кредиту, відповідно, немає і заборгованості за нарахованими відсотками. Також суд вважав, що нараховані банком відсотки за користування кредитними коштами в розмірі більше ніж 3 % на місяць, що вбачається з даних розрахунку та виписки за кредитним договором, є одностороннім збільшенням та проценти безпідставно завищеними. Суд, відмовляючи повністю у позові, проаналізувавши розрахунок нарахування заборгованості, дійшов висновку, що відповідач сплатила позивачеві більшу частину грошових коштів, аніж тих, які вважав банк заборгованістю, провівши, таким чином, повний розрахунок за кредитним договором.
Колегія суддів не може у повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відтак, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю всю суму кредиту, яка була ним отримана.
Судом встановлено, що 30 січня 2008 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву, згідно з якою отримала у банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В заяві сторони погодили тип картки, кредитний ліміт - 800 грн, базову процентну ставку - 3% на місяць на залишок заборгованості, а також вказано номер виданої картки (а.с.15).
Відповідач своїм підписом підтвердила згоду на збільшення або зменшення ліміту, та те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті банку www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
У подальшому відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 17 тисяч гривень, що підтверджено позивачем відповідною довідкою про зміну умов кредитування (а.с.41).
Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» долучений розрахунок заборгованості, в якому визначено, що заборгованість відповідача станом на 14 грудня 2020 року становить 15797,47 грн, з яких 15508,66 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 288,81 грн – прострочені відсотки.
Відтак, при здійсненні розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» було розділено загальну заборгованість за кредитом на поточну (строк сплати якої не настав), та прострочену (строк сплати якої настав). Визначена в розрахунку заборгованості сума боргу за простроченим тілом кредиту – 15508,66 грн є частиною використаного та неповернутого кредитного ліміту та складовою заборгованості за тілом кредиту.
Нарахування заборгованості за кредитом відповідає виписці з рахунку, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , яка містить всі операції по картковому рахунку. З цієї виписки вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними картками та регулярно сплачувала заборгованість, про що було зазначено в рішенні судом першої інстанції.
Натомість відповідачка не надала суду доказів на спростування наданих позивачем розрахунків та на підтвердження виконання нею зобов`язань за договором щодо повернення кредиту.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15508,66 грн.
З урахуванням викладеного з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 15508,66 грн.
Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення процентів. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про видачу їй кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». У підписаній нею заяві вказано про умови кредитування - сплату процентів за користування кредитними коштами в розмірі 3% на місяць.
Проте, із наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що банк обраховував проценти за користування кредитом за різними ставками - 30,00 % річних, 36,00%, 34,80 %, 43,20% річних, що не відповідає умовам, вказаним в анкеті-заяві від 30.01.2008 р.
Крім того, суд першої інстанції правильно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17.
Судом вірно зазначено, що у даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі - банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Наданий АТ «Акцент-Банк» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить підпису позичальника.
Як видно зі змісту анкети-заяви позичальника від 30.01.2008 року, у ній не визначено умови договору про строки виконання зобов"язання, встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тобто не узгоджено можливість нарахування підвищеного розміру відсотків та застосування коефіцієнтів, які були застосовані банком у розрахунку боргу, доданого до позовної заяви .
Позивачем АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному розмірі.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем заявлених ним позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом та цілком підставно і обґрунтовано відмовив у цій частині позові.
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за процентами.
Таким чином, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» - в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15508,66 грн. В решті позову слід відмовити.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТКБ «Приватбанк» підлягає стягненню 2224 грн судового збору за подання позовної заяви (98% задоволення позову), 3336,90 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 5560,90 грн судового збору.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року у даній справі в частині відмови у стягненні тіла кредиту та стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2008 року за тілом кредиту в сумі 15508 (п`ятднадцять тисяч п`ятсот вісім) грн 66 коп.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2224 грн судового збору за подання позовної заяви, 3336,90 грн - за подання апеляційної скарги, а всього 5560 (п"ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 90 коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий – суддя

Судді