Дата документу 29.09.2021 Справа № 330/1332/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 330/1332/17 Головуючий у 1 інстанції: Куценко О.О. 
Провадження № 22-ц/807/1121/21     Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Кримської О.М.
при секретарі: Остащенко О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 24 вересня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2720, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли в дар в рівних частках ѕ частини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Між цими співвласниками 16 травня 2003 року був укладений договір про порядок користування вказаним житловим будинком, зареєстрований у реєстрі за № 1426.
07 жовтня 2003 року між співвласниками було укладено мирову угоду, затверджену Якимівським місцевим судом Запорізької області, а також було зареєстровано право власності на будинок у Якимівському бюро технічної інвентаризації наступним чином: за ОСОБА_2 - 6/25 часток у праві власності, за   ОСОБА_4 – 17/50 часток у праві власності, за ОСОБА_1 – 21/100 частка у праві власності, за ОСОБА_3 – 21/100  частка у праві власності. Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 15 вересня 2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3286, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар 17/50 часток спірного житлового будинку. Таким чином, частки співвласників у будинку є такими: ОСОБА_1 - 21/100 частка та 17/50 часток, ОСОБА_5 - 6/25 часток, ОСОБА_3 - 21/100 часток.

Між співвласниками протягом кількох років виникають спори щодо порядку володіння та користування житловим будинком з надвірними будівлями, попри встановлення порядку користування ними.
25 лютого 2017 року ОСОБА_1 було надіслано пропозицію ОСОБА_2 , 
ОСОБА_6 у добровільному порядку здійснити поділ спірного майна шляхом укладання нотаріально посвідченого договору між співвласниками, але згоди їх не отримано.

В зв`язку з викладеним позивач просила суд припинити право власності ОСОБА_1 на 17/50 та на 21/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_1 в натурі на належні їй частки житлові приміщення та господарські будівлі в натурі.

В подальшому було уточнено позовні вимоги, у зв`язку з проведення судової будівельно-технічної експертизи, з урахуванням висновків якої позивач просила суд: припинити право власності ОСОБА_1 на 17/50 та на 21/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на сіни 1-1(4,08 кв.м.), сіни 1-2 (3,54 кв.м., сіни 1-3 (10,86 кв.м.), сходинкову клітину 1-4 (3,55 кв.м.), житлову кімнату 1-5 (13,99 кв.м.), кухню 1-10 (10,29 кв.м.), коридор 1-11 (10,84 кв.м.), коридор 2-1 (1/2 частина між приміщенням 2-5, 2-6, 2-7, 2-9), житлову кімнату 2-5 (7,96 кв.м.), житлову кімнату 2-6 (3,81 кв.м.), житлову кімнату 2-7 (7,59 кв.м.), кладову 2-9 (1,63 кв.м.) у житловому будинкуА-1, Ѕ частина підвалу під А-1, літ В-1 сарай, літера Г-1 сарай, літера Д-1 сарай, літера №4 огорожа, літера №5 резервуар за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до варіанту №1 виділу частки домоволодіння за висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №853-18 від 16 квітня 2020 року. Зобов`язати ОСОБА_1 влаштувати перегородку у коридорі 2-1 для забезпечення ізольованості Ѕ частини; між приміщенням 2-7 та приміщенням 2-1 влаштувати дверний отвір; між приміщеннями 2-1 та новоствореним приміщенням закласти дверний отвір; у просторі приміщення 2-7 влаштувати перегородки для забезпечення площі новоствореного приміщення 3,81 кв.м. для передачі у користування ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до варіанту №1 виділу частки домоволодіння за висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 853-18 від 16 квітня 2020 року.
Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що суд не вирішив конфлікт між співвласниками домоволодіння, що мало б сприяти належному та реальному захисту права власності кожного з них, попри те, що висновком судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що існує технічна можливість поділу будинку в натурі, а визначені експертизою переобладнання не передбачають втручання у несучі конструкції будинку. Вказує, що суд дійшов хибного висновку про те, що таким виділенням в натурі частки позивача будуть порушені вимоги ДБН «В2.2-15:2019», які, на думку позивача, не поширюються на процес поділу будинку, а унормовують проектування нових і реконструкцію існуючих житлових будинків.

У відзиві на скаргу відповідач ОСОБА_2 погоджується з рішенням суду першої інстанції та заперечує проти доводів скарги позивача, вказуючи, що обраним позивачем порядком виділу в натурі її частки порушуються її права на окрему ізольовану кімнату з вікном площею 3,81 кв. м, замість якої пропонується влаштувати перегородки у кімнаті позивача, за рахунок чого утворити нову кімнату такої площі для передачі їй. Вважає, що у такий спосіб вона буде позбавлена повноцінної кімнати, замість якої отримає комору, тобто нежиле приміщення. Також вважає, що судом правильно встановлено неможливість втручання у конструкцію будівлі, оскільки внаслідок цього вона може прийти до непридатного стану. Просить скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Максимова М.І., який підтримав апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_8 , які заперечували проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України: Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та вико-нанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Положенням ст. 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 2 ст. 364 цього Кодексу визначено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Судом у цій справі встановлено, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 24 вересня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2720, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли в дар в рівних частках ѕ частини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .
16 травня 2003 року між співвласниками було укладено договір про порядок користування вказаним житловим будинком, зареєстрований у реєстрі за № 1426.

07 жовтня 2003 року між співвласниками було укладено мирову угоду, затверджену ухвалою Якимівського місцевого суду Запорізької області та було зареєстровано право власності на будинок у Якимівському бюро технічної інвентаризації наступним чином: за ОСОБА_2 - 6/25 часток у праві власності, за   ОСОБА_4 – 17/50 часток у праві власності, за ОСОБА_1 – 21/100 часток у праві власності, за ОСОБА_3 – 21/100  часток у праві власності (т. 1 а.с. 16, 99).

Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 15 вересня 2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3286, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар 17/50 часток спірного житлового будинку.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником 21/100 та 17/50 часток, іншими співвласниками є ОСОБА_5 (6/25 частки) та ОСОБА_3 (21/100 частки) (т. 1 а.с. 16).
З матеріалів справи вбачається, що співвласники наразі мають розбіжності щодо спільного користування вищезазначеним майном.
Досягти будь-яких домовленостей позивачу про спосіб виділення в натурі її часток у будинку з відповідачами в позасудовому прядку не вдалось.

Так, ОСОБА_1 направляла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пропозицію про поділ будинку від 25.02.2017р., яка буда отримана кожним із відповідачів 09.03.2017р., але останні на неї не відреагували ( т. 1 а.с. 14-15, 18-19). Повторна пропозиція від ОСОБА_1 була спрямована відповідачам 18.07.2017р. та отримана ОСОБА_3 24.07.2017р., але залишена без реагування ( т. 1 а.с. 84-87). 

Зі звіту про оцінку житлового будинку в АДРЕСА_1 вбачає- 
ться, що він є одноповерховим із мансардою, його загальна площа складає 144,23 кв. м, житлова – 86,84 кв. м; будинок підключено до систем електропостачання, холодного водопостачання, каналізації, газопостачання; гараче водопостачання та теплопостачання – автономні ( т. 1 а.с. 29-30, 41).
Згідно з технічним паспортом на домоволодіння по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, крім будинку літ. А1 розташовані наступні будівлі та споруди: літ. А1 – сіни, під. Літ. А1 – підвал, літ. Б1 – сарай, літ. В1 – сарай, літ. Під В1- підвал, літ. Г – сарай, літ. Д1 – сарай, літ. № 1 – вбиральня, літ. № 4 – огорожа, літ. № 5 – резервуар. 
З наданих технічних документів на будинок, розпорядження № 415 від 18.07.2005р. про дозвіл ОСОБА_3 улаштувати окремий вхід до будинку вбачається, що співвласники користуються своїми частками у ньому, маючи фактично виділені у користування окремі приміщення та окремі входи до будинку, а також заїзди до своїх земельних ділянок, на яких розташована їх частина будинку АДРЕСА_1 . Тобто наявні в їх користуванні частки будинку фактично сформовані в окремі квартири, але частки не були виділені в натурі( т. 1 а.с. 49-50, т. 2 а.с. 25). 

З метою з`ясування можливості виділу в натурі часток позивача ОСОБА_1 у будинку за її клопотанням ухвалою суду від 10 грудня 2018р. у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз ( т. 2 а.с. 33). 
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 853/18 від 16.04.2020р., будинок побудови 1976 року виконаний по жорсткій конструктивній схемі, з повздовжніми та поперечними стінами. При візуальному дослідженні конструктивних елементів житлового будинку експертом встановлено, що загальний технічний стан основних конструктивних елементів будинку характеризується як задовільний.

Експертом зазначено, що під час огляду об`єкта дослідження було встановлено, що між співвласниками за мировою угодою від 07.10.2003р. з урахуванням договору дарування № 3286 від 15.09.2005р. встановлено порядок користування приміщеннями у житловому будинку та спорудами на території домоволодіння:

-ОСОБА_1 на 21/100 та 17/50 часток виділено в користування: прим. 1-1 (4,08 кв. м) – сіни, прим. 1-2 (3,54 кв. м) – сіни, примі. 1-3 (10,86 кв. м) – сіни, прим. 1-4 (3,55 кв. м) – сходова клітина, прим. 1-5 (13,99 кв. м) – житлова кімната, прим. 1-10 (10,29 кв. м) – кухня, прим. 1-11 (10,84 кв. м) – коридор, прим. 2-1 (10,18 кв. м) – коридор (1/2 частина між приміщеннями 2-5, 2-6, 2-7, 2-9), прим. 2-5 ( 7Ї96 кв. м) – житлова кімната, прим. 2-7 (11,10 кв. м) – житлова кімната, прим. 2-9 (1,63 кв. м) – комора, літ. Під А - підвал ()1/2 частина), літ. В1 – сарай, літ. Г1 – сарай, літ. Д1- сарай, літ. № 4 – огорожа, літ. № 5 – резервуар;

-ОСОБА_2 на 6/25 часток виділено в користування: прим. 1-6 (12,97 кв. м) – житлова кімната, прим. 1-7 (0,33 кв. м) – вбудована шафа, прим. 2-1 (10,19 кв. м) – коридор (1/4 частина між приміщеннями 2-2, 2-3, 2-8), прим. 2-2 (10,64 кв. м) – житлова кімната, прим. 2-6 (3,81 кв. м) – житлова кімната, прим. 2-8 (2,09 кв. м) комора, літ. під А1 – підвал (1/4 частина), літ. Б1 – сарай (44/100 частини); 

-ОСОБА_3 на 21/100 частину виділено в користування: прим. 1-8 (0,36 кв. м) – вбудована шафа, прим. 1-9 (12,44 кв. м) – житлова кімната, прим. 2-1 (10,18 кв. м) – коридор (1/4 частина між приміщеннями 2-3, 2-4), прим. 2-3 (5,0 кв. м) – житлова кімната, прим. 2-4 (8,23 кв. м) – житлова кімната, літ. Під А1 – підвал (1/4 частина), літ. Б1 – сарай (56/100 частин), літ. № 1 – вбиральня. 

Експертом встановлено, що відповідно до вказаного порядку користування будинком, у його частині, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , знаходиться приміщення 2-5 (кімната площею 3,8 кв. м), яке перебуває у користуванні ОСОБА_2 , у зв`язку з чим неможливо виділити частку ОСОБА_1 , оскільки це обмежить доступ до вказаного приміщення співвласнику ОСОБА_2 .

Але експертом було запропоновано найбільш доцільні та технічно можливі варіанти виділення частки ОСОБА_1 в натурі з незначними переобладнаннями. 

Так, варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи запропоновано виділити ОСОБА_1  на належні їй 21/100 та 17/50 часток наступні приміщення та будівлі: сіни 1-1 площею 4,08 кв. м, сіни 1-2 площею 3,54 кв. м, сіни 1-3 площею 10,86 кв. м, сходову клітину 1-4 площею 3,55 кв. м, житлову кімнату 1-5 площею 13,99 кв. м, кухню 1-10 площею 10,29 кв. м, коридор 1-11 площею 10,84 кв. м, коридор 2-1 (1/2 частина між приміщеннями 2-5, 2-6, 2-7, 2-9), житлову кімнату 2-5 площею 7,96 кв. м, житлову кімнату 2-6 площею 3,81 кв. м, житлову кімнату 2-7, кладову 2-9 площею 1,63 кв. м, Ѕ частину підвалу літ. А-1, сарай літ. В-1, сарай літ. Г-1, сарай літ. Д-1, огороджу № 4, резервуар № 5 ( т. 2 а.с. 93).

Згідно з цим варіантом виділу в натурі частки ОСОБА_1 необхідно виконати наступні переобладнання в житловому будинку: улаштувати перегородку 2-1 для забезпечення ізольованості Ѕ частини; у просторі приміщення 2-7 улаштувати перегородки для забезпечення площі новоутвореного приміщення 3,81 кв. м для передачі у власність ОСОБА_2 замість приміщення 2-6; між приміщеннями 2-2 та новоутвореним приміщенням улаштувати дверний отвір; між приміщенням 2-7 та новоутвореним приміщенням улаштувати дверний отвір; між приміщенням 2-1 та новоутвореним приміщенням закласти дверний отвір.

Експерт вказував, що після виконання вказаних переобладнань у власниці ОСОБА_1 буде наявна ізольована частина житлового будинку із збереженням її частки та частки ОСОБА_2 .
Експертом було надано також ще один варіант № 2 виділення частки ОСОБА_1 , але позивач обрала саме варіант № 1, уточнивши свої позовні вимоги з його урахуванням. А тому інший варіант судом не аналізувався, а також не розглядається колегією при апеляційному розгляду справи. 

Отже, з висновку вказаної експертизи вбачається, що експертом враховано частки співвласників, а також узгоджений мировою угодою, затвердженою судом, порядок користування будинком. Перешкодою для виділення частки позивача в натурі було лише знаходження на її мансардному поверсі кімнати 2-5, яка виділена в користування відповідачу ОСОБА_2 . 

Між тим, відмовляючи в задоволенні позову про виділ в натурі часток позивача за варіантом № 1, суд першої інстанції виходив із того, що висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи № 853/18 від 16 квітня 2020р. визначено, що виділити ОСОБА_1 належні їй частки у праві власності на підставі діючих будівельних норм та правил не вдається можливим, а також послався на висновки та рекомендації звіту про проведення технічного обстеження та визначення стану будинку, згідно з яким проводити будівельні роботи у ньому не вважається доцільним, оскільки це може призвести до порушення просторової жорсткості конструкції будівлі та деформації несучих конструкцій. 
Саме з цими висновками суду не погоджується позивач.

Дослідивши доводи апелянта, колегія дійшла до наступного. Як вбачається з висновку експертизи, експерт вказував, що визначити порядок виділу в натурі частки ОСОБА_1 неможливо лише через те, що в частині будинку, виділеній ОСОБА_1 в користування, знаходиться кімната 2-5, яка виділена в користування ОСОБА_2 ( т. 2 а.с. 92). Але це буде можливим, якщо здійснити незначні переобладнання у будинку.

В той же час, суд вважав, що експертом надано категоричний висновок про відсутність будь-якої можливості виділити частку позивача в натурі, що є помилковим з огляду на зміст експертного висновку в цій частині. 

Експертизою визначені переобладнання за варіантом № 1 виділу в натурі частки позивача, який експерт вважав найбільш доцільним, про що зазначив у абзаці 7 а.с. 9 висновку експертизи.
Так, переобладнання по першому поверху полягають у наступному: у демонтажі стіни між кімнатою 1-5 та коридором 1-11 та її пересування у бік коридору для збільшення площі кімнати до законодавчо встановленого розміру 16 кв. м. Проте, як житлова кімната, так і коридор, у якій належить здійснити такі переобладнання, знаходяться в користуванні позивача та виділяються їй, а тому цим не буде порушено прав ніяких співвласників, а збільшення кімнати відповідно до норм ДБН В2.2-15-2019 не є кардинально необхідним, оскільки такі вимоги будівельних норм введено лише на теперішній час, в той час як будинок було побудовано ще в 1976р. Крім того, у спірному будинку всі житлові кімнати не відповідають за площею вказаним вимогам ДБН, який прийнято більш ніж через 30 років з часу побудови будинку. Та експерт не визначав у висновку необхідність такого переобладнання для факту поділу. 

Інше становище склалось в частині поділу мансардного поверху, оскільки на виділеній в користування ОСОБА_1 частини будинку знаходиться виділена в користування ОСОБА_2 кімната 2-5 площею 3,8 кв. м, саме через яку і виник наразі спір між цими двома співвласниками.

Для ізолювання частки ОСОБА_9  з метою виділення її в натурі в один ізольований об`єкт за варіантом № 1 судової експертизи слід улаштувати перегородку 2-1 для забезпечення ізольованості Ѕ частини; у просторі приміщення 2-7 улаштувати перегородки для забезпечення площі новоутвореного приміщення 3,81 кв. м для передачі у власність ОСОБА_2 замість приміщення 2-6; між приміщеннями 2-2 та новоутвореним приміщенням улаштувати дверний отвір; між приміщенням 2-7 та новоутвореним приміщенням улаштувати дверний отвір; між приміщенням 2-1 та новоутвореним приміщенням закласти дверний отвір.

Суд вказував, що такі переобладнання не доцільно проводити у спірному будинку, спираючись на звіт про проведення технічного обстеження та визначення стану будинку.

Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження та визначення стану будівельних конструкцій житлового будинку АДРЕСА_1 , складеним ТОВ «Будівельний інвестиційний центр», визначено, що несучі конструкції будинку знаходяться в задовільному стані, що відповідає й висновку судової будівельно-технічної експертизи. Також в звіті вказано, що технічні рішення будівельних конструкцій відповідають вимогам діючих норм і правил та державних стандартів, об`єкт був збудований у 1976 році за існуючими на той час поточними нормами і правилами, яким він повністю відповідає. На теперішній час об`єкт відповідає існуючим нормам ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» частково, а саме, існує незначна невідповідність п. 5.19 стосовно площі загальної кімнати та п. 5.22 стосовно розмірів в плані приміщень коридорів. Щодо дотримання норм ДБН В.2.2-15:2019 проводити будівельні роботи у існуючому об`єкті не вважається доцільним. Даний вид робіт по переплануванню приміщень може призвести до порушення просторової жорсткості конструкції будівлі та деформації її несучих конструкцій.

Отже, з вказаного змісту цього звіту слідує, що недоцільним визнано саме приведення будинку у відповідність до норм ДБН В.2.2-15:2019 в частині розмірів жилих кімнат та коридорів, а не робіт, які визначено експертизою у цій справі, необхідних для виділу в натурі частки позивача. Оскільки для збільшення площі кімнат та приведення коридорів у відповідність до цих вимог ДБН необхідне знесення стін та встановлення нових, в той час як для виділення в натурі частки позивача таких кардинальних робіт не передбачається.
Між тим, неможливість проведення перепланування будинку шляхом закладення одного дверного отвору та влаштування двох нових всередині будинку спростовується тим, що у 2005р. співвласнику ОСОБА_3 Якимівською районною державною адміністрацією був наданий дозвіл на улаштування окремого входу до будинку, тобто дозволено втручання у несучу конструкцію – зовнішню стіну будинку ( т. 1 а.с. 100). Та такий окремий вхід до будинку нею було фактично улаштовано.

Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_2 , що замість кімнати з вікном площею 3,8 кв. м їй буде виділено комору, то вони не заслуговують на увагу.

Так, коморою є відокремлене приміщення господарського призначення. Але приміщення площею 3,8 кв. м, яке має бути влаштовано за рахунок площі кімнати 2-7, буде мати вхід з суміжною кімнатою 2-2, що має вікно. 

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 статті 376 ЦПК України задовольняє її та скасовує оскаржуване рішення із прийняття постанови про задоволення позову. 

Приймаючи нове судове рішення, колегія відповідно до приписів статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат. 

Позивачем сплачено судовий збір: за подання позову – 724 грн. ( т. 1 а.с. 1), судовий збір за апеляційну скаргу – 1571 грн., який підлягає компенсуванню їй за рахунок відповідачів у зв`язку із задоволенням позову ( т. 3 а.с. 25).

Також позивачем оплачено вартість проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи у сумі 7 183,15 грн., яка є її судовими витратами, та у зв`язку із врахуванням експертного висновку як доказу у справі, колегія вважає, що ці витрати мають бути компенсовані позивачу за рахунок відповідачів (т. 2 а.с. 109)

Що стосується витрат на правову допомогу, то вони підтверджуються: договором від 01.10.2018р., актом приймання-передачі послуг з правової допомоги від 29.11.2018р.

Із зазначених документів слідує, що 1 година наданих адвокатом послуг визначена сторонами у 881 грн., за 5 год. наданої правової допомоги визначена оплата становить 4 405 грн. Відповідно до прибуткового касового ордеру від 29.11.2018р. позивачем сплачено цю суму адвокату. 

Також наявний договір по надання правової допомоги та додаткові угоди від 2017р., акт приймання-передачі наданих послуг від 15.12.2017р., згідно з якими оплата за 1 годину правової допомоги визначена у розмірі 640 грн., за 11.30 год. визначено 7 360 грн., а розпискою про отримання цих коштів адвокат підтвердив сплату їх позивачем у розмірі 7360 грн. ( т. 2 а.с. 48-56).
Відповідачі не надали заперечень проти витрат позивача з правової допомоги або клопотання про їх зменшення, як це передбачено статтею 137 ЦПК України, а тому колегія не може самостійно досліджувати питання щодо їх співмірність із наданою правовою допомогою. 
Відтак, всі судові витрати позивача є підтвердженими та обґрунтованими, а їх загальна сума складає 18 948,15 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках – по 9 474,07 грн. 

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року у цій справі скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі на належні їй частки у розмірі 17/50 та 21/100 у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 853-18 від 16.04.2020р. наступні приміщення та визнати за нею право власності на ці приміщення: сіни 1-1 площею 4,08 кв. м, сіни 1-2 площею 3,54 кв. м, сіни 1-3 площею 10,86 кв. м, сходову клітину 1-4 площею 3,55 кв. м, житлову кімнату 1-5 площею 13,99 кв. м, кухню 1-10 площею 10,29 кв. м, коридор 1-11 площею 10,84 кв. м, коридор 2-1 (1/2 частина між приміщеннями 2-5, 2-6, 2-7, 2-9), житлову кімнату 2-5 площею 7,96 кв. м, житлову кімнату 2-6 площею 3,81 кв. м, житлову кімнату 2-7, кладову 2-9 площею 1,63 кв. м, Ѕ частину підвалу літ. А-1, сарай літ. В-1, сарай літ. Г-1, сарай літ. Д-1, огороджу № 4, резервуар № 5.

Зобов`язати ОСОБА_1 виконати наступні переобладнання в житловому будинку: улаштувати перегородку 2-1 для забезпечення ізольованості Ѕ частини; у просторі приміщення 2-7 улаштувати перегородки для забезпечення площі новоутвореного приміщення 3,81 кв. м для передачі у власність ОСОБА_2 замість приміщення 2-6; між приміщеннями 2-2 та новоутвореним приміщенням улаштувати дверний отвір; між приміщенням 2-7 та новоутвореним приміщенням улаштувати дверний отвір; між приміщенням 2-1 та новоутвореним приміщенням закласти дверний отвір.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 17/50 та 21/100 часток у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати в сумі 18 948,15 грн., по 9 474,07 грн. з кожної. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 жовтня 2021 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Кримська О.М.