12.10.21
33/812/333/21
Єдиний унікальний номер судової справи 485/750/21
Номер провадження 33/812/333/21                         Головуючий у місцевому суді: Бодрова О.П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                 Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – Баженова Дмитра Вікторовича на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
ВСТАНОВИВ:

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року встановлено, що 13 червня 2021 року, о 04.33 год.,  ОСОБА_1  керував в місті Снігурівка по вулиці Центральна, будинок №109, транспортним засобом – автомобілем марки та моделі ВАЗ 2105, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатору «Драгер» та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – Баженов Д.В., просить скасувати постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року та закрити провадження у справі, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що відеозйомка працівників поліції велася з перериванням, а відео, яким зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом не містить зазначення часу, дати, місця зйомки, та взагалі здійснено з невідомого пристрою, а тому вказане відео має бути визнано судом недопустимим доказом.
Крім того, ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», який виявляє кількість проміле у повітрі, що видихається, а не проміле алкоголю в крові. 
Також, поліцейський не надав ОСОБА_1 для ознайомлення дозвіл МОЗ на використання приладу «Драгер» як спеціального засобу, та не проінформував останнього про порядок застосування цього приладу.
В судове засідання призначене на 12 жовтня 2021 року захисник Баженов Д.В., та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, та враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційним судом повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без їх участі.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ОБ №117733 від 13 червня 2021 року, водій ОСОБА_1 13 червня 2021 року о 04.33 год., керував в місті Снігурівка по вулиці Центральна, біля будинку №109, транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. 
Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Вказані обставини підтверджуються відеозаписом працівників поліції, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до матеріалів адміністративної справи.
При цьому, дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що він не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів. Разом з тим, з даного відеозапису чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку. 
За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків районний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено відеозаписом, наданим поліцейськими, та письмовими поясненнями свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Також, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що долучений до справи відеозапис, на якому зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом не є належним доказом, так як не зрозуміло за допомогою якого саме пристрою здійснювалася відеофіксація, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась зйомка, не є тією обставиною, яка унеможливлює застосування такої зйомки як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.
Доводи апеляційної скарги про відсутність на вищевказаному відео позначення дати та часу зйомки апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказане відео разом з іншим відео з нагрудної камери працівників поліції, які містять дату та час, становлять цілісну картину, а тому поза розумним сумнівом підтверджено, що всі відеофайли, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснені в один й той самий день та стосуються однієї події правопорушення.
Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог ст.251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання на неналежність доказу відеозйомки з нагрудного знаку поліцейського з посиланням на судову практику та нормативно правові акти, в яких зазначено, що відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, оскільки недотримання правила безперервності ведення відеозапису позбавляє цей доказ ознаки повноти відображення подій, але не спростовує факти, зафіксовані відеозаписом.
Крім того, дії ОСОБА_1 , які визначають склад правопорушення, доведені іншими доказами, зазначеними вище.
Більш того, з наявних у справі документів слідує, що сам ОСОБА_1 не спростовував тієї обставини, що у вказаний в протоколі день та час саме він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. 
Доводи захисника ОСОБА_1 – Баженова Д.В. про порушення поліцейськими визначеного законом порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння через не надання для ознайомлення дозволу МОЗ на використання газоаналізатору «Драгер» є безпідставними.
Порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння визначений ст.266 КУпАП.
Відповідно до п.1,4,5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція), визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
За такого, Інструкцією передбачено надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Стаття 266 КУпАП не містить застережень щодо надання особі, яка проходить огляд на стан сп`яніння, зазначених документів.
Разом з тим, з наявного у справі відеозапису слідує, що водій ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився та не вимагав надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (протилежного не встановлено).
Більше того, всі свої зауваження щодо складання протоколу та пояснення особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, мала право особисто зазначати в протоколі про адміністративне правопорушення, проте не скористалась таким правом, взагалі відмовившись від його підписання. 
Також не можна вважати обґрунтованими доводи захисника про те, що результати газоаналізатора «Драгер» показують вміст алкоголю у видихаємому особою повітрі, а не проміле алкоголю в її крові, що викликає сумніви в точності показань такого приладу, з огляду на наступне. 
Одиницею виміру спеціального технічного засобу Alcotest Drager є міліграм на литр (мг/л) етилового спирту у повітрі, що видихається особою, яка обстежується на стан сп`яніння, між тим вказаний технічний засіб має програмне технічне забезпечення, яке перераховує одиницю виміру «мг/л» на «проміле».
Саме у промілях (‰) визначається співвідношення грамму етанола у літрі крові, та у промілях не може бути визначено етанол у видихаємому повітрі.
Інші доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушеннями ст.256 КУпАП та порушено порядок зібрання доказів у справі, нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, а протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Більш того, доводи, наведені в апеляційній скарзі, зокрема щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння та при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі, через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – Баженова Дмитра Вікторовича – залишити без задоволення.
Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова