Дата документу  Справа № 335/7556/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №335/7556/21                                                Головуючий в 1 інст. Шалагінова А.В.
Провадження №33/807/783/21                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року                                                        місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Фельського С.Л., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Фельського С.Л. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого експедитором ДП «Реставратор-2» ТОВ «Укртехпром», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 06.06.2021 о 21:54 в м. Запоріжжі по вулиці Перемоги, буд. 81Б, ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia Combi», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат якого склав 0,27 проміллє. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат  Фельський С.Л. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що зупинка транспортного засобу була незаконною, тому як наслідок, усі зібрані докази не можуть прийматися судом через їх недопустимість. Щодо проведеного огляду водія на стан сп`яніння зазначає, що працівником поліції не було дотримано інтервал часу для повторного продуття ОСОБА_1 трубки алкотестера. При цьому, водій просив повторно пройти тест, оскільки результат склав 0,27 проміле, що на 0,07 перебільшувало норму, проте йому було відмовлено, що на думку сторони захисту є порушенням ст. 266 КУпАП, оскільки водій фактично висловив незгоду з результатом і працівник поліції повинен був доставити останнього до медичного закладу. Просить постанову суду скасувати провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Фельського С.Л., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 188341 від 06.06.2021, в якому зафіксовано порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України у вигляді керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з доданим результатом алкотесту, відповідно до яких ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 склав 0,27 проміллє; відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції, що міститься на долученому до матеріалів справи ДВД-диску, яким зафіксовано процедуру огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а також його особистими поясненнями, наданими під час розгляду справи.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляції щодо порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Частиною 3 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу 1Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Із відеозапису події вбачається, що на запитання працівника поліції у ОСОБА_1 про вживання алкогольних напоїв, останній відповів про вживання вранці пива. Отже, у працівників поліції виникла обґрунтована підозра про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння і вони правомірно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Далі, на пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 0,27 проміле. При цьому, ОСОБА_1 незгоду з результатом такого огляду не висловлював, а лише зауважив про нове продуття, пізніше останнім було підписано всі документи, зокрема результат роздруківки тесту, протокол, акт огляду без зауважень. 
Доводи сторони захисту щодо не дотримання працівником поліції інтервалу часу для повторного продуття трубки ОСОБА_1 повністю спростовано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і додатковій перевірці не підлягають.

Отже, на переконання апеляційного суду при проведені огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції, а сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1  і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Фельського С.Л. залишити без задоволення. 

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                                        М.С. Тютюник