ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14248/20                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Кучми А.Ю.   

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів, - 
          
В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач, Головне управління ДПС у м. Києві, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- стягнути кошти з платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу - 6  500  844,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про передачу справи. Закрито провадження в адміністративній справі №640/8115/19 за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду господарської юрисдикції.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду м. Києва. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають чинному законодавству і обставинам справи. 
Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 607/6254/15-ц та зазначає, що суд першої інстанції повинен був передати справу до  Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс». 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2020 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулись з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів.
В подальшому, судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 910/8115/19 про банкрутство ТОВ «Зв`язоктехсервіс», а також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
19 січня 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про передачу справи до Господарського суду м. Києва для розгляду в провадженні справи № 910/8115/19, посилаючись на приписи Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про передачу справи. Закрито провадження в адміністративній справі №640/8115/19 за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду господарської юрисдикції.
Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі та відмовляючи у передачі до Господарського суду м. Києва, зазначив, що адміністративний суд не може вважатись судом встановленим законом для розгляду питання щодо стягнення з ТОВ «Зв`язоктехсервіс» вказаного податкового боргу. Водночас, ані Кодексом України з процедур банкрутства, ані КАС України не визначено порядок передачі адміністративних справ за позовом контролюючого органу про стягнення з суб`єкта господарювання податкового боргу, до відповідного господарського суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно частини другої  статті 124 Конституції України  юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV  суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно підпунктів 1, 2 частини першої  статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС), адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно частини четвертої  статті 5 КАС  суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених  Конституцією  та законами України.
Згідно з підпунктом  20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем заявлені вимоги про стягнення кошти з платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу - 6  500  844,00 грн.
В свою чергу, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 910/8115/19 про банкрутство ТОВ «Зв`язоктехсервіс», а також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 
21.10.2019 набрав чинності  Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII(далі - Кодекс).
У пункті 4  Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу  встановлено, що з дня введення в дію цього  Кодексу  подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього  Кодексу  незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього  Кодексу  перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до  Закону про банкрутство.
Відповідно до  статті 7 Кодексу  спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими  Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи  вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник;  спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна;  спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до  Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними  Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених  законом  заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).
Згідно з частинами першою - третьою  статті 3 ГПК  у чинній редакції судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до  Конституції України, цього  Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право»,  Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до  закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.
Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.
Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. 
Однак, не можна погодитися з висновками про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених  статтею 45 Кодексу. За встановлених обставин у цій справі суд мав передати справу до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/8115/19 про банкрутство ТОВ «Зв`язоктехсервіс».
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про закриття провадження у справі.
Аналогічну позицію щодо застосування частини третьої  статті 7 Кодексу  у подібних правовідносинах висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для передачі справи за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 5 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню на розгляд до Господарського суду міста Києва. 
Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року - скасувати.
Матеріали справи № 640/14248/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» про стягнення коштів - передати до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/8115/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс». 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     А.Ю. Кучма