ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року	Львів	Справа № 500/1959/21 пров. № А/857/17333/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:     Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, головуючий суддя – Чепенюк О.В., ухвалене о 10:17 год. у м. Тернополі, повний текст якого складено 06.08.2021 року, у справі за адміністративним позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                        В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року позивач – ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Тернопільській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2021 року №00014160704 та № 000141190704.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на день подання позову позивач акта перевірки не отримав та дізнався про проведення перевірки лише після отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. На вимогу ОСОБА_1 акт перевірки не надано. Ним лише з`ясовано, що перевірка проводилася Головним управління ДПС в Івано-Франківській області.
Підприємець вказував, що відповідачем порушено порядок призначення та проведення фактичної перевірки, він не був присутній при її проведенні, жодна особа акта перевірки не підписувала, даний акт позивачу не вручений та не надісланий поштовим зв`язком. Контролюючий орган позбавив позивача можливості надати заперечення на акт перевірки.
В оскаржених податкових повідомленнях-рішенням не зазначено підстави, не відображено обставини, які свідчать про порушення податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальні підтвердження. Також позивач зазначав, що не був ознайомлений з підставами проведення перевірки.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що контролюючим органом порушено порядок проведення податкової перевірки, а акт перевірки є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням порядку. Крім цього вказує, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції. Також відповідачем не доведено факту реалізації позивачем товару, який не було обліковано.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність у приміщенні, площею 35 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовує на підставі договору оренди нерухомого майна від 02.01.2019. Це приміщення входить до об`єкту нерухомого майна готелю “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з  рестораном, де здійснює підприємницьку діяльність орендодавець ФОП ОСОБА_2 .
ФОП ОСОБА_1 використовує загальну систему оподаткування, має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 26.01.2021 року по 26.01.2022 року, про що зазначено в акті перевірки від 15.02.2021 року.
03.02.2021 року на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 01.02.2021 року №134, направлень на перевірку від 01.02.2021 року № 147, № 148 працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у господарській одиниці закусочній “ВК Гук”, що розташована за адресою: вул. (участок) Стаїще, 265, село Поляниця, Яремчанська МР, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівникам та відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80 статті 80 ПК України проведено фактичну перевірку.
Як видно зі змісту розписки ОСОБА_5 (бармена) на направленні на перевірку, їй 03.02.2021 року перевіряючими були пред`явлені службові посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу від 01.02.2021 року №134 на проведення фактичної перевірки (а.с.36-37).
За результатами перевірки складено акт, зареєстрований в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання, 19.02.2021 року за №716/09/18/880/ НОМЕР_1 , та зареєстрований в органі ДПС за місцем державної реєстрації суб`єкта господарювання 22.02.2021 року №697/19/00/0704/ НОМЕР_2 фактичної перевірки (а.с. 38-39).
Перевіркою встановлено наступні порушення:
-          проведення розрахункової операції на неповну суму покупки через РРО;
-          видача розрахункового документа встановленого зразка на неповну суму покупки;
- проведення розрахункової операції через РРО для підакцизних товарів без використання режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: 03.02.2021 року о 15:26 год. реалізовано 150 г горілки “Неміроф оригінальна” по ціні 25 грн за 50 г без зазначення коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД;
- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат. Вартість товарів отриманих для реалізації становить 60 740,00 грн; 
- не забезпечено подачу до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку, електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці РРО або пам`яті модемів, що до них приєднані;
- використання праці найманих працівників без укладення трудової угоди, а саме: офіціант ОСОБА_6 здійснює трудову діяльність з 19.01.2021 року без укладення трудової угоди з ФОП ОСОБА_1 .
У висновку акта перевірки зазначено про порушення пунктів 1, 2, 7, 11, 12 cтатті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг із змінами та доповненнями”, пункту 177.10 статті 177 ПК України, статей 21-24 Кодексу законів України про працю.
Акт перевірки підписати та отримати ОСОБА_5 відмовилася, що зафіксовано в акті фактичної перевірки (а.с.39 зворот).
За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у Тернопільській області 23.03.2021 року прийняті, серед інших, такі податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій (які оскаржуються у цій справі):
№00014160704, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 121 480 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265, а саме: незабезпечення ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації в загальній сумі 60 740,00 грн,
№00014190704, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 5100 грн за порушення пункту 11 статті 3 Закону №265, а саме: розрахункову операцію проведено через реєстратор розрахункових операцій та/або через програмний реєстратор розрахункових операцій без використання  режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості (а.с. 8-9).
Штрафна санкція згідно з оскарженим податковим повідомленням-рішенням №00014160704 застосована за порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 20 Закону №265, а згідно з податковим повідомленням-рішенням №00014190704 – пунктом 7 статті 17 цього ж Закону (а.с.40).
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що  встановлені судом обставини справи на підставі належних та допустимих доказів підтверджують факти допущених порушень та підставність застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій, а тому оскаржені податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до пункту  75.1  статті  75 Податкового кодексу України  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із підпунктом  75.1.3  пункту  75.1  статті  75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з пунктом  80.1 статті 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Підпунктом  80.2.5  пункту  80.2  статті  80 Податкового кодексу України  встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
  Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів  статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  покладені на відповідача.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року №815/1978/18.
Також, в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №805/3809/16-а зазначено, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта про протиправність дій контролюючого органу у призначенні та проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а наказ на проведення фактичної перевірки відповідає вимогам ПК України.
Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що направлення на проведення фактичної перевірки,  копія наказу про проведення перевірки, службові посвідчення осіб, які проводили перевірку, були пред`явлені безпосередньо особі, яка здійснювала розрахункові операції, бармену ОСОБА_5 . Такі обставини підтверджуються відповідною розпискою ОСОБА_5 на направленнях на проведення фактичної перевірки. Відтак, відповідачем дотримано порядок проведення фактичної перевірки, визначений наведеними вище положеннями ПК України, мотивації позивача у цій частині спростована наведеними судом доказами. 
Обов`язки платника податків встановлено статтею 16 ПК України, відповідно до підпункту 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1. статті 44 ПК України).
Пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні осо-би - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
У відповідності до вказаної правової норми ПК України, наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013 року затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.
Згідно пункту 1 Порядку № 481 фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (на-данні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Водночас, даною нормою не встановлено та не визначено порядку такого обліку, а міститься лише посилання щодо здійснення відповідного обліку товарних запасів в порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медично-го призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі передбачену   статтею 20 Закону №265, а за проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості – фінансова санкція у розмірі визначеному пунктом 7 статті 17 Закону   № 265.
Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлені обставини щодо   відсутності документів, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Як слідує з матеріалів справи, під час проведення фактичної перевірки (10 робочих днів) 03.02.2021 року ОСОБА_5 , працівнику позивача, було вказано на необхідність надання для перевірки документів щодо обліку товарних запасів, реалізація яких здійснюється в господарській одиниці.
Проте для перевірки такі документи не надані. З акта перевірки видно, що Книга обліку доходів та витрат під час перевірки не пред`явлена (пункт 2.2.10 акта), такі обставини підтвердив свідок ОСОБА_4 .
03.02.2021 року ОСОБА_5 вручено вимогу про надання документів ФОП ОСОБА_1 (а.с.44). 
Зі змісту такої вимоги слідує, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області у зв`язку з проведенням фактичної перевірки закусочної ВК “Гук”, відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункту 85.2 статті 85 ПК України зобов`язало підприємця надати документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності, серед іншого, Книгу обліку доходів і витрат, накладні на товар, що знаходиться в реалізації. Вказані документи надати до перевірки АДРЕСА_2 (місцезнаходження ГУ ДПС в Івано-Франківській області) не пізніше 10:00 год. 05.02.2021 року (а.с.44).
З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що до ГУ ДПС в Івано-Франківській області жодних документів у визначений контролюючим органом строк не було подано підприємцем. Такі документи не було подано і на дату завершення фактичної перевірки 12.02.2021 року до контролюючого органу, а також такі документи були відсутні за місцем здійснення діяльності. 
12.02.2021 інспектори були присутні у господарській одиниці, фактичну перевірку, якої розпочали 03.02.2021 року. 
Так, з акту перевірки від 12.02.2021 року та показів свідка ОСОБА_4 видно, що інспектори у цей день прибули до господарської одиниці, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , проте документи для проведення фактичної перевірки в частині обліку товарних запасів, реалізація яких здійснюється в господарській одиниці, не надані знову. Такі факти підтверджуються також актом №173 від 12.02.2021 року про ненадання документів для проведення фактичної перевірки, складеним державними інспекторами ГУ ДПС в Івано-Франківській області Клим`юком І.Я. та ОСОБА_4 (а.с. 45).
Особливістю фактичної перевірки відповідно до статті 80 ПК України є те, що вона проводиться за участю або платнику податків, або його уповноваженого представника, або за участю осіб, які фактично проводять розрахункові операції. Вручення вимоги про необхідність надання підприємцем документів його працівнику, бармену ОСОБА_5 , уповноваженій на здійснення розрахункових операцій, вважається належним врученням такої вимоги уповноваженій особі суб`єкта господарювання під час проведення фактичної перевірки. У письмових поясненнях, наданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області 03.02.2021 року, ОСОБА_5 підтвердила, що до її обов`язків входить реалізація алкогольних на безалкогольних напоїв (а.с.43).
У відповідності до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
В силу положень пункту 44.6 статті 44 ПК України через ненадання платником податків до закінчення фактичної перевірки документів щодо обліку товарних запасів, реалізація яких здійснювалася у господарській одиниці, слід вважати, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час проведення перевірки.
Також, відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Матеріалами справи підтверджено, що акт перевірки було направлено ФОП ОСОБА_1 поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення, поштове відправлення №7601867859313 (а.с.147-148). Вказана поштова кореспонденція направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_3 , за адресою місця проживання фізичної особи – підприємця, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.11).
Відтак безпідставними є покликання апелянта про ненаправлення йому акта перевірки.
Відомість про результати перевірки щодо повноти, оприбуткування, реалізації та фактичних залишків станом на 03.02.2021 року містить інформацію про найменування окремих груп товарів, їх одиницю виміру, залишок запасів на 03.02.2021 року, фактичні залишки запасів, виявлені під час проведення перевірки станом на 03.02.2021 року та результат перевірки. За результатами такої Відомості контролюючим органом встановлено фактичні залишки запасів, виявлені під час проведення перевірки на суму 60 740,00 грн. Правильність записів такої відомості стверджується підписами інспекторів контролюючого органу та бармена ОСОБА_5 . Будь-які зауваження щодо найменування, кількості, ціни тощо з боку бармена ОСОБА_5 у цій відомості відсутні, а також у письмових поясненнях вона не висловила заперечень про те, що така продукція не належить до реалізації, бо не є власністю ФОП ОСОБА_1 .
З матеріалів справи слідує, що до Відомості включена лише алкогольна продукція, яка розміщувалася на вітрині і бар-стійці, містила цінники та була включена для реалізації у меню закладу.
Таким чином, безпідставними є покликання позивача про те, що частина алкогольних напоїв (7 найменувань, 20 пляшок) належали ФОП ОСОБА_2 (суб`єкту господарювання, в якого позивач орендує приміщення), який дану продукцію зберігав в шафі в цьому ж приміщенні для власного споживання.
Колегія суддів також не бере до уваги надану позивачем відомість залишку запасів, у яких останній вказує ринкову ціну алкогольних напоїв, зокрема, ціна горілки “Неміроф” вказана 89,90 грн, а загалом ринкову ціну алкогольних напоїв у місці реалізації на суму 15796,12 грн., оскільки зазначені показники суперечать Відомості про результати перевірки щодо повноти, оприбуткування, реалізації та фактичних залишків станом на 03.02.2021 року.
Аналізуючи вищенаведене норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що встановлені судом обставини справи на підставі належних та допустимих доказів підтверджують факти допущених порушень та підставність застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій, а тому оскаржені податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №500/1959/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 10.12.2021 року.