ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8584/21 Справа № 199/4700/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Якименко Л. Г. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Слуцькій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук Ірина Леонідівна, про встановлення юридичного факту та усунення від права на спадкування, – 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л., про встановлення юридичного факту та усунення від права на спадкування. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви щодо забезпечення позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного. 
Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приходиться рідним дядьком позивачу; та усунути від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду із заявою про забезпечення позову від 16.06.2021 року, у якій просив заборонити будь-яким особам користуватись спадковим майном, а саме квартирою за адресою по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та земельною ділянкою площею 0,060 га на території садового товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП №014308 від 04.02.1998 року. Вказана заява обґрунтована тим, що рідний дядько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири за адресою за адресою по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,060 га на території садового товариства «Весна» Ювілейної селищної Ради, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП №014308 від 04.02.1998 року. Позивач у визначений законом термін звернулася до приватного нотаріуса із заявою для прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_4 . Однак, позивачу стало відомо, що представники відповідача ОСОБА_3 протиправно змінили замки від тамбуру квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на вхідних дверях спірної квартири, у зв`язку з чим нею були подані заяви про скоєння кримінального правопорушення, що підтверджується заявами до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.02.2021 року та від 28.05.2021 року, що підтверджується талоном-повідомленням від 28.05.2021 року. Станом на теперішній час спадковим майном користуються сторонні особи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
У виділених матеріалах наявна копія листа КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 17.01.2018 року №506, за змістом якого, зокрема, станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою по АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності за гр. ОСОБА_4 на підставі довідки кооперативу від 06.10.1994 року (а.с. 54). 
Також, відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю ДП №014308 від 04.02.1998 року, ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 0,060 га для ведення садівництва, розташована на території садового товариства «Весна» Ювілейної селищної Ради (а.с. 69-70). 
Заявником не обґрунтовано наявність підстав для обрання саме заборони користування нерухомим майном, як виду забезпечення позову, враховуючи, що об`єкти нерухомого майна - квартира по АДРЕСА_1  є об`єктом житлової нерухомості, а земельна ділянка, площею 0,060 га, призначена для ведення садівництва. 
Тобто, обраний вид забезпечення позову у вигляді заборони користування нерухомим майном є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, відповідно до яких позивач, зокрема, просить встановити факт родинних стосунків між нею та спадкодавцем ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та усунути відповідача від права спадкування. 
Крім того, представником ОСОБА_1 – ОСОБА_2 не конкретизовано яким саме особам він просить заборонити користуватись спадковим майном, враховуючи, що до участі у справі залучено лише відповідачку ОСОБА_3 та третю особу - приватного нотаріуса Євчук І.Л. 
Тобто, забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам користуватись спадковим майном (квартирою та земельною ділянкою для ведення садівництва) може порушувати права інших осіб, які не залучені до участі у справі. 
До того ж заборона будь-яким особам користуватись квартирою по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, площею 0,060 га, призначеною для ведення садівництва, може призвести до значного погіршення їх стану, захаращення, тощо. 
Виходячи з викладеного, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підлягає залишенню без змін. 
Колегія зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернення до місцевого суду з іншої заявою про забезпечення його позову. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника   ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова