Номер провадження: 22-ц/813/4958/21 
Номер справи місцевого суду: 947/8065/20
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення,- 

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1  звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселення(справа №947/8065/20).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення зупинено до набрання законної сили судового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1  – ОСОБА_2  подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року.
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом оскарження є ухвала суду про зупинення провадження у справі (п.14 ст.353 ЦПК України).
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 2 ст. 369, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 10 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та рішенням Київського райсуду м.Одеси від 09.09.2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено (справа №947/30277/19).
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, районний суд виходив із того, що дана справа є взаємопов`язаною із розглядом цивільної справи №947/30277/19 за позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та у вказаній справі вирішувались питання, що стосуються підстав, заявлених у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, а тому існує об`єктивна неможливість розгляду вказаної цивільної справи та є всі підстави для зупинення провадження по ній.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.
Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
Правові висновки щодо необхідності зазначення обгрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі N 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась  до суду із позовом ОСОБА_3  про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, в якій просила зобов`язати   ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .
При цьому, зупиняючи провадження по даній справі, судом першої інстанції правомірно взято до уваги те, що рішенням Київського райсуду м. Одеси від 09.09.2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . задоволено. 
Тому, зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили зазначеним рішенням суду є доцільним та обгрунтованим оскільки від цього залежать наслідки розгляду даного судового спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки в обох цивільних справах предметом розгляду є спірне житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тому провадження по вказаній справі необхідно зупинити до набрання законної сили судовим рішенням по справі №947/30277/19.
В поданій апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 посилається на те, що зупинивши провадження по справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи. 
На вказані посилання, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, наступне.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суди зобов`язані при вирішенні питання щодо зупинення провадження по справі перевіряти і той факт, що така процесуальна дія не вплине на розумність тривалості судового розгляду конкретної справи.
Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Із матеріалів даної справи вбачається, що справа перебуває в провадженні суду першої інстанції з квітня 2020 року. Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що зупинення провадження у справі не призведе до порушення розумних строків розгляду справи та порушення права сторін на своєчасність її розгляду.
Зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції врахував право сторін на розумні строки розгляду справи, врахував ризики та їх наслідки, які матимуть місце в разі не зупинення провадження по вказаній справі.
За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи , висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим ухвала суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
 Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 353 та п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  - залишити без задоволення. 
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2020 року про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 30.09.2021 року.

Головуючий             Т.В. Цюра                                             

Судді: С.М. Сегеда

О.С. Комлева