ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5780/20                                        Головуючий суддя І інстанції Лук`яненко С. А.
Провадження № 22-ц/818/4186/21                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах щодо реєстрації або обліку прав на майно

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                        Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Лук`яненко С.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Турутя З.О., 15.09.2020 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс», в якому просила зобов`язати відповідача передати майнові права за Договором купівлі-продажу майнових прав №2915 від 17.04.2013 шляхом підписання та передачі ОСОБА_1 акту прийому-передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача 100000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.04.2013 між АТ «КДБК» (продавець) та нею – ОСОБА_1 (покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 2915, відповідно до п.2.1 якого продавець зобов`язується передати майнові права на квартиру у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майнові права на квартиру та оплатити їх на умовах та в порядку, визначених у цьому Договорі. У відповідності до п. 1.2 Договору, з урахуванням змін, внесеними Додатковою угодою від 22.03.2018 № 2 до Договору, Квартира – об`єкт нерухомості, який буде створено у майбутньому, складова і невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, майнові права на яку купує Покупець, та має наступні характеристики: Квартира номер АДРЕСА_2 ; Поверх: 5; кількість кімнат: 2 (дві). Відповідно до п. 3.2 Договору Продавець зобов`язаний передати майнові права на квартиру в 3-х денний строк з дня здійснення Покупцем повної оплати майнових прав. Майнові права на квартиру за цим Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акта приймання-передачі майнових прав. Згідно п. 3.4.1 Договору Покупець зобов`язаний оплатити майнові права на квартиру, дотримуючись графіка оплати майнових прав на Квартиру, передбаченого розділом 4 цього Договору. Виконуючи обов`язки за Договором, вона в повному обсязі виконала вимоги Договору, оплативши в повному обсязі майнові права на квартиру, проте Відповідач не виконав обов`язки і не передав майнові права на квартиру. У листі від 06.08.2020 № 287 Відповідач запропонував: «Розірвати договір купівлі-продажу майнових прав від 17.04.2013 № 2915 за згодою сторін. В цьому випадку АТ «КДБК» поверне сплачені нею кошти протягом 120 календарних днів, і в разі обрання цього варіанту пропонується підписати додаткову угоду про розірвання Договору. За іншим варіантом вона сплачує на поточний рахунок АТ «КДБК» грошову суму у розмірі 15431,54 грн в якості відшкодування витрат на послуги теплопостачання до належної їй квартири АДРЕСА_3 та прибуває до відділу продажів АТ «КДБК» з підтверджуючими таку оплату документами. Після цього їй будуть надані документи, необхідні для реєстрації права власності на квартиру, а також буде узгоджено конкретні дату та час огляду квартири. Орієнтовні дата та час огляду квартири – 20 серпня 2020 року об 11.00. При цьому зазначено, що в разі невиконання нею вимоги про сплату відшкодування витрат на послуги теплопостачання огляд квартири не відбудеться, а АТ «КДБК» буде вимушене стягнути з неї вказану суму в судовому порядку.». Позивач, вважала такі дії відповідача, що полягають у відмові в передачі майнових прав на квартиру, незаконними з огляду на те, що наявність боргу за комунальні послуги не є законною підставою для відмови в передачі майнових прав на кватиру. Наявність заборгованості за комунальні послуги, тобто зобов`язання, які виникають з інших договорів жодним чином не впливають на зобов`язання, передбачені Договором купівлі продажу майнових прав від 17.04.2013 № 2915. Крім того, представник позивача вважав, що діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок незаконних дій відповідача, вона відчувала стрес, душевні страждання, хвилювання, розлади здоров`я, зміни психоемоційного стану, вона була змушена відволікатися від своїх звичайних справ та професійних планів, докладати додаткових зусиль та витрачати час для захисту своїх прав. Позивач не має у власності будь-якого житла, тому квартира, майнові права на яку остання придбала у відповідача, мало бути її першим житлом. Позивач розраховувала на поліпшення житлових умов майже на два роки раніше і, у зв`язку з порушенням прав з боку відповідача, перебувала у гірших житлових умовах. Позивач мала б можливість здійснити ремонтні роботи у квартирі та жити у власному житлі, проте, внаслідок невиконання зобов`язань відповідачем остання була вимушена жити в родичів або орендувати житло, тому завдану моральну шкоду вона оцінила в 100000,00 грн.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «КДБК» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.
Зобов`язано ПАТ «КДБК» передати майнові права за Договором купівлі-продажу майнових прав №2915 від 17 квітня 2013 року ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПАТ «КДБК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КДБК» витрати за надання правової допомоги у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2021 року задоволено частково заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Туруті З.О. про ухвалення додаткового рішення.
Стягнуто з ПАТ «КДБК» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.
В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Турутя З.О. просить рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2021 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасуватита ухвалити нове про стягнення такої шкоди у розмірі 100000 грн.
Також просить скасувати рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КДБК» витрат за надання правової допомоги у розмірі 6000 грн та відмовити відповідачу у стягненні таких витрат.
Вважає, що рішення суду в оскарженій частині ухвалене з ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не падав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що продавець, в 3-х денний строк з дня здійснення покупцем повної оплати майнових прав, не передав майнові права на Квартиру шляхом підписання Акту приймання-передачі майнових прав, чим порушив покладені п. 3.2.1 Договору № 2915 на нього зобов`язання.
Вказав, що покупець неодноразово телефонувала та відвідувала відділ продажів відповідача з метою отримання пояснень щодо ситуації яка склалася з порушенням існуючих між сторонами договірних відносин. Натомість належної інформації працівниками відповідача їй не надавалося, діалог вівся у формальній формі.
Зазначив, що внаслідок такої протиправної поведінки відповідача щодо позивача, яка полягала у порушенні покладених на нього Договором № 2915 зобов`язань, спричиняла позивачу душенні страждання, вона змушена була відволікатися від своїх звичайних справ та професійних планів для врегулювання ситуації, яка склалася.
Вважає, що від дати виконання ОСОБА_1 у повному обсязі обов`язків за Договором № 2915 до отримання інформування від АТ «КДБК» про готовність передати майнові права пройшло щонайменше п`ять місяців. Умовами Договору № 2915 було встановлено певний порядок та терміни передачі майнових прав Позивачеві, який, у даному випадку не бук дотриманий Відповідачем.
Вказав, що у оскарженому рішенні зазначено інформацію наступного змісту: «Як вбачається із заяви ОСОБА_1 до голови правління ОСОБА_3 від 05.2018 майнові права на квартиру відповідно до умов Договору № 2915 від 17.04.2013 не були передані, так як ОСОБА_1 вимагала компенсації вартості двох невстановлених балконних дверей в рахунок виконання зобов`язань в частині паспортного оздоблення, а також через відсутність електропідстанції для електропостачання будинку, а також відсутність відомостей щодо підключення будинку до водопостачання та водовідведення, не облаштування прибудинкової території».
Натомість за текстом вказаної заяви ОСОБА_1 від 04.05.2018 відсутня будь-яка інформація яка б вказувала на не бажання позивача підписувати акт приймання передачі майнових прав на Квартиру з підстав не вимоги щодо «компенсації вартості двох невстановлених балконних дверей в рахунок виконання зобов`язань в частині паспортного оздоблення, а також через відсутність електропідстанції для електропостачання будинку, а також відсутність відомостей щодо підключення будинку до водопостачання та водовідведення, не облаштування прибудинкової території», або взагалі б вказувала на не бажання підписувати зазначений акт.
Також вважає, що дії відповідача, які полягали у відмові в передачі майнових прав па Квартиру незаконними з огляду на те, що наявність боргу та комунальні послуги не є законною підставою для відмови в передачі майнових прав на квартиру ОСОБА_1 . Наявність па думку Відповідача заборгованості та комунальні послуги, тобто зобов`язань, які виникають з інших договорів жодним чином не впливають па зобов`язання. передбачені Договором № 2915 та/або Зобов`язаннями № 2915. У разі, якщо відповідач дійсно вважав, що гака заборгованість існувала, останній мав право стягнути її в судовому порядку. Але відповідач на свій розсуд обрав зобов`язання щодо сплати комунальних платежів, які позивач не мала обов`язку сплачувати.
Послався на те, що у тексті форми акту приймання-передачі відповідача включено положення, наступного змісту: «Сторони не мають будь-яких моральних та матеріальних претензій один до одного», яке після підписання акту сторонами. унеможливлює у подальшому належним чином захищати права Позивачки (Покупця), у разі виявлення (встановлення) їх порушення вже після підписання цього документу. Виключити вказане положення Відповідач відмовляється, що підтверджується Листом № 949.
Зауважив, що зазначений у судовому рішенні факт аудіозапису розмови між відповідачем та позивачем відбувався та ініціативою відповідача, без відповідного попередження ОСОБА_1 про запис цієї телефонної розмови. Позивач вважала цю розмову приватною, про існування цього запису стадо відомо у суді а на прослуховування або інше розповсюдження змісту цієї розмови ОСОБА_1 дозвіл не надавався і вважає такі дії з боку відповідача порушенням її прав визначених у статті X Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод.
Вказав, що суд помилково зробив висновок про те, що позивач ухилялась від прийняття майнових прав на квартиру протягом всього періоду. Після огляду квартири останньою було виявлено, що квартира не відповідає паспорту озлоблення. Так, здійснивши огляд квартири. Позивачем було виявлено, що відповідачем не було виконано комплекс робіт, визначений в паспорті оздоблення, в повному обсязі. Зокрема не було виконано установку зовнішніх метало-пластикових вікон та дверей балкону, а також разводку систем опалення з установкою опалювальних конвекторів у квартирі. При цьому позивач не відмовлялась від підписання акту прийому передачі майнових прав на квартиру, проте вона хотіла відобразити в ньому свої зауваження з приводу невідповідності квартири до паспорту оздоблення. Проте відповідач відмовлявся надати позивачеві такий акт для відображення зауважень, що призвело до тривалої переписки останньої з позивачем, із подальшим зверненням до суду.
Зазначив, що представником відповідача було надано до суду клопотання про відшкодування витрат па професійну правничу допомогу та акт приймання передачі наданих послуг від 15.02.2021. При цьому відповідачем не було надано до суду доказів про сплату послуг адвоката (банківський квитанцій, квитанцій до прибуткового касового ордеру тощо) або доказів того, що відповідач мав сплатити за поступі адвоката у майбутньому (рахунку на оплату).
Адвокат Пелецький В.О., який діє в інтересах відповідача, надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення, а оскаржене рішення – без змін.
Вказав, що апеляційна скарга не містить жодного конкретного посилання на те, в чому ж саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Послався на те, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної переоцінки представником позивача встановлених судом першої інстанції обставин.
Зауважив, що представник позивачки в апеляційній скарзі вдається до викладення завідомо неправдивої інформації, безпідставних звинувачень відповідача у порушенні зобов`язань за договором, а також відступає від свого ж визнання фактів, встановлених під час провадження у суді першої інстанції.
Вказав, що представник позивача в апеляційній скарзі знову повертається до викладеної ще в позові недостовірної інформації про те, що позивач в повному обсязі виконала свої зобов`язання за договором № 2915 від 17.04.2013 ще 29.12.2014.
Послався на те, що між позивачкою та АТ «КДБК» 17 квітня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2915 (далі - Договір), у відповідності до якого ОСОБА_1 придбала майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Також сторонами за договором було підписане зобов`язання, яке є документом, який регулює відносини сторін, пов`язані з передачею квартири після здачі будинку в експлуатацію. У відповідності до п.1 цього зобов`язання, квартира буде здаватися в експлуатацію у стані відповідно до Паспорту оздоблення. Паспорт оздоблення як документ, який є додатком до зобов`язання, має назву «Паспорт оздоблення квартири АДРЕСА_5 ». Цей документ передбачав встановлення балконних дверей. Первинний проект будинку передбачав наявність балконів (з металопрофільним огородженням, без оскління), тому передбачалося встановлення балконних дверей. В подальшому, з метою покращення планування квартир та приведення їх у відповідність до сучасних архітектурно-планувальних вимог, підвищення зручності проживання наших покупців, було здійснено коригування проекту, яке, зокрема, передбачало утеплення та вітражне оскління лоджій з виносом опалювального приладу, у зв`язку з чим встановлення балконних дверей не передбачене.
Зауважив, що 26 грудня 2017 року між позивачкою та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до Договору, у відповідності до якої змінився. предмет договору, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 було замінено на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (в рамках коригування проекту). Пунктом 5 зазначеної додаткової угоди внесено зміни до п.1.3 Договору, які встановлюють, що покупець отримує квартиру у відповідності з планом квартири (Додаток 2). З графічної частини Додатку 2 до Договору «План квартири АДРЕСА_3 на 5 поверсі 2 секції» видно, що в квартирі передбачено лоджію.
Вважає, що у відповідності до п.3.2.1 Договору, АТ «КДБК» зобов`язалось передати позивачці майнові права на квартиру АДРЕСА_3 в 3-х денний строк з дня здійснення нею повної оплати майнових прав. Останній платіж по оплаті майнових прав за договором позивачкою було здійснено 26.04.2018 року. Одразу ж після цього співробітниками відділу продажів АТ «КДБК» наприкінці квітня 2018 року було підготовлено пакет документів; необхідних для реєстрації позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_1 , позивачку було запрошено до офісу відділу продажів для підписання відповідних документів.
Послався на те, що, прибувши до офісу відділу продажів АТ «КДБК», позивач відмовилась підписувати акт приймання-передачі майнових прав, мотивуючи свою відмову тим, що в належній їй квартирі не встановлено балконні двері, тому вона заперечує щодо наявності в акті приймання-передачі майнових прав наступних фраз «Сторони взаємних претензій матеріального та морального характеру один до одного не мають. Цим актом Сторони підтверджують, що умови договору виконані належним чином повністю». Тобто, відповідач не порушував передбачене п.3.2.1 Договору зобов`язання щодо передачі майнових прав на квартиру позивачці в 3-х денний строк після повної оплати майнових прав, а саме позивачка відмовилася підписувати акт приймання-передачі майнових прав та отримувати документи, необхідні для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 . В подальшому, замість того, щоб отримати документи і зареєструвати право власності на належну їй квартиру, позивачка написала на адресу АТ «КДБК» декілька письмових заяв, в яких містилися ті чи інші необґрунтовані претензії.
Вказав, що 15.05.2018 на адресу АТ «КДБК» надійшла заява без дати, в якій ставилися питання щодо змін до проекту, електрозабезпечення будинку, виплати компенсації за невстановлення балконних дверей тощо. На цю заяву було надано вичерпну відповідь з додаванням документів, які позивачка просила надати та проханням прибути до відділу продажів АТ «КДБК» для отримання документів, що необхідні для реєстрації права власності на квартиру (вих.№578 від 24.05.2018), згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідь була отримана 29.05.2018. Після цього, ОСОБА_1 надіслала заяву від 28.09.2018 року, в якій погрожувала АТ «КДБК» судом. На цю заяву їй також було направлено відповідь (вих.№949 від 02.10.2018), в якій позивача ще раз було запрошено до відділу продажів АТ «КДБК» для підписання та передачі їй документів, що необхідні для реєстрації права власності на квартиру. Цю відповідь, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, було отримано 09.10.2018. На запрошення до відділу продажів для оформлення документів ОСОБА_1 так і не прибула. Натомість, майже через рік, вона надіслала письмову заяву від 20.08.2019 року, в якій просила призначити дату огляду квартири. На цю заяву позивачу вже вкотре було направлено відповідь (вих.№479 від 17.09.2019), якою запропоновано з питань організації огляду квартири звернутися до відділу продажів АТ «КДБК». Після цього, намагаючись розвинути конфлікт, позивач звернулася до Національної поліції із заявою про нібито незаконні дії з боку АТ «КДБК» по відношенню до неї. Поряд з цим, починаючи з листопада 2018 року, АТ «КДБК» було вимушене сплачувати за послуги теплопостачання у належну відповідачці квартиру АДРЕСА_1 . При підключенні будинку до опалення восени 2018 року КП «Харківські теплові мережі» поклало зобов`язання щодо оплати послуг теплопостачання до нерозподілених квартир (тих, власники яких не уклали договори з КП «Харківські теплові мережі») на забудовника, тобто на АТ «КДБК». АТ «КДБК» було вимушене підписати відповідний додаток № 4 до договору теплопостачання «Перелік об`єктів теплоспоживання», в іншому випадку до будинку не було б подано теплоносій.
Послався на те, що 15.04.2020 на адресу АТ «КДБК» надійшла письмова заява ОСОБА_1 від 10.04.2020, в якій позивач просила призначити дату огляду квартири та надати їй копію дозволу/повідомлення/декларації про початок будівельних робіт, копії журналів технічного нагляду та авторського нагляду, копії сертифікатів якості на будівельні матеріали та вікна, копію декларації про введення будинку в експлуатацію. На цю заяву позивачці також було направлено обґрунтовану відповідь (вих.№184 від 04.05.2020), якою запропоновано два варіанти вирішення ініційованого нею конфлікту: 1) розірвати договір купівлі-продажу майнових прав від 17.04.2013р. №2915 з поверненням сплачених нею коштів; 2) відшкодувати з її боку. витрати АТ «КДБК» на сплату послуг теплопостачання в належну їй квартиру та підписати відповідні документи, необхідні для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 . Відповідь на цю пропозицію позивач так і не надала. Проте, 03.08.2020 на адресу АТ «КДБК» надійшов запит адвоката Туруті З.О., який представляв інтереси ОСОБА_1 , в якому містилися аналогічні вимоги щодо надання документів та призначення огляду квартири. На запит адвоката Туруті З.О. було направлено відповідь (вих.№287 від 06.08.2020), копію якої додано до позовної.
Вказав, що представник позивача зазначає в апеляційній скарзі (абзаци 4, 5 аркуш 7), що відповідач не мав права самостійно, без узгодження з позивачкою, затверджувати форму та зміст акту приймання-передачі майнових прав, а також про те, що зазначена у акті приймання-передачі фраза «Сторони не мають будь-яких моральних та матеріальних претензій одна до одної» унеможливлює в подальшому належний захист прав позивачки у разі виявлення їх порушення вже після підписання цього документу. Відповідач не погоджується з такою позицією з огляду саме на те, що форма та зміст акту приймання-передачі майнових прав не затверджені будь-яким нормативно- правовим актом, тому вони можуть самостійно встановлюватися суб`єктом господарювання. Є загальноприйнятою господарською практикою будівельних компаній усувати будь-які недоліки (в разі їх виявлення) в облаштуванні квартир до підписання акту приймання передачі квартири (майнових прав на квартиру). Акт приймання-передачі є документом, який засвідчує належне виконання сторонами зобов`язань і є підставою припинення зобов`язань, що складають зміст договору.
Зауважив, що щодо аудіозапису телефонної розмови представника відповідача з позивачкою зазначаємо, що в даному випадку ніхто не збирав, не використовував і не поширював інформацію про особисте життя позивачки. Це підтверджується і самим змістом аудіозапису. Жодної інформації особистого характеру у телефонній розмові не було, мова йшла тільки про запрошення для підписання акту приймання-передачі майнових прав на квартиру.
Послався на те, що позивач огляду квартири з представниками АТ «КДБК» не здійснювала, система опалення в квартирі АДРЕСА_3 , на яку вона придбала майнові права, встановлена в повному обсязі.
Зазначив, що будь-якого фізичного або психічного впливу відповідач на позивача не здійснював, докази погіршення або позбавлення можливості реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру відсутні. Більш того, саме неадекватна поведінка позивача (залякування судами, виклики поліції) спричинила багато незручностей у роботі юридичного відділу та відділу продажів АТ «КДБК», посадові особи цих підрозділів змушені були постійно відволікатися на розгляд її безпідставних заяв.
Вказав, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 ст.126 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. До матеріалів справи було долучено акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 15.02.2021, в якому зазначено, що цей акт є підставою для оплати замовником послуг адвоката. Те, що представник позивача вважає, що відповідачем не надано до суду належних доказів щодо сплати або необхідності сплати за послуги з правничої допомоги, є виключно його суб`єктивною думкою.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, та вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилом ч. 1 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2013 року між АТ «КДБК» (Продавцем) та ОСОБА_1 (Покупцем) був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2915 (далі - Договір).
Відповідно до п.2.1 Договору Продавець зобов`язується передати майнові права на Квартиру у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти майнові права на квартиру та оплатити їх на умовах та в порядку, визначених у цьому Договорі.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що Квартира-об`єкт нерухомості, який буде створено у майбутньому, складова і невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, майнові права на яку купує Покупець, та має наступні характеристики: № квартири:101, поверх:5, проектна загальна площа:64,76 кв.м, кількість кімнат:2.
Відповідно до п. 3.2.1 Договору Продавець зобов`язаний передати майнові права на квартиру в 3-х денний строк з дня здійснення Покупцем повної оплати майнових прав. Майнові права на квартиру за цим Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акта приймання-передачі майнових прав.
Згідно з п. 3.4.1 Договору Покупець зобов`язаний оплатити майнові права на квартиру, дотримуючись графіка оплати майнових прав на Квартиру, передбаченого розділом 4 цього Договору.
Договір вступає в силу після його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань, передбачених умовами цього Договору (п.6.1 Договору).
Пунктом 6.2 Договору передбачено, що Договір розривається у випадку односторонньої відмови Продавця від Договору внаслідок прострочення Покупцем чергового платежу відповідно до графіка оплати вартості майнових прав на Квартиру, передбаченого розділом 4 Договору, більш ніж на 15 банківських днів; за згодою сторін, в інших випадках, передбачених законодавством України
У п.6.4 Договору вказано, що Договір припиняється у випадку ліквідації Продавця або смерті Покупця, належним виконанням зобов`язань сторін за цим Договором, у разі неможливості виконання зобов`язань Сторонами внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, передбачених законодавством України.
Також сторонами було підписане Зобов`язання і права АТ «КДБК» та ОСОБА_1 , яка придбала майнові права згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 17.04.2013 № 2915.
Відповідно до п.1 цього Зобов`язання, квартира буде здаватися в експлуатацію у стані відповідно до Паспорту оздоблення (дод.1). Згідно з додатком №1 до Зобов`язання Паспорт оздоблення має назву «Паспорт оздоблення квартири АДРЕСА_5 ».
Пунктами 2,3 Зобов`язання передбачено, що після завершення спорудження Об`єкта капітального будівництва та введення його в експлуатацію Продавець протягом 10 робочих днів з дати отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації письмово повідомляє ОСОБА_1 про дату передачі будинку під заселення. Покупець зобов`язаний протягом 10 робочих днів після отримання від Продавця письмового повідомлення про дату передачі житлового будинку під заселення оглянути квартиру. У разі виявлення Покупцем прихованих дефектів квартири Продавець зобов`язується усунути недоліки за власний рахунок, крім недоліків обладнання, на яке видані технічні паспорти заводу-виробника. Всі недоліки щодо якості квартири зазначаються в Акті огляду квартири, який підписують Покупець та представник Продавця. Продавець не приймає претензій щодо якості квартири від Покупця, якщо останнім в квартирі проводились будь-які переобладнання та зміни в плануванні, що не були передбачені проектом.
Згідно з довідкою ПАТ «КДБК» б/н від 29.12.2014 ОСОБА_1 , яка згідно Договору купівлі-продажу майнових прав №2915 від 17.04.2013 на квартиру АДРЕСА_6 , станом на 29.12.2014 сплатила грошові кошти в сумі 336752,00 грн.
Листом комерційного директора АТ «КДБК» Вереітінова В.В., який був отриманий ОСОБА_4 особисто 26.12.2017, ОСОБА_1 було повідомлено, що 26.12.2016 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради зареєстрована Декларація про готовність до експлуатації секції «А» житлового будинку по АДРЕСА_7 . Згідно з рішенням виконкому Харківської міської ради від 07.06.2017 №367 житловому будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_8 . У зв`язку з необхідністю подальшого оформлення документів, пов`язаних з передачею придбаної квартири ОСОБА_1 було запропоновано звернутись до відділу продажів АТ «КДБК»
26 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» було укладено додаткову угоду №2 до Договору.
Відповідно до вказаної угоди в п.1.2 Договору внесені зміни, а саме зазначено, що Квартира має наступні характеристики: квартира номер: АДРЕСА_9 , кількість кімнат:2. У пункті 2 зазначено, що остаточна загальна площа квартири становить 74,50 кв.м, на підставі п.8.2 розділу 8 Покупець зобов`язується здійснити сплату за 9,74 кв.м., виходячи з вартості 1 кв.м -5200,00 грн., у розмірі 50648,00 грн до 30.03.2018. Сплата Покупцем різниці площі є повною та остаточною. Пунктом 5 зазначеної додаткової угоди внесено зміни до п.1.3 Договору, який викладено в наступній редакції: «Майнові права на Квартиру-це права на Квартиру, що засвідчують правочинність власника майнових прав отримати в майбутньому, після завершення будівництва та введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію, у власність Квартиру із попередніми технічними характеристиками, визначеними у п.1.2 цього Договору, а також планом квартири, визначеним у Додатку 2.
Сторони не заперечують, що останній платіж по оплаті майнових прав ОСОБА_1 було здійснено 26.04.2018, що також підтверджується копіями платіжних доручень № 31629659 та № 31629594 від 26.04.2018.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 до голови правління ОСОБА_3 від 05.2018 майнові права на квартиру відповідно до умов Договору № 2915 від 17.04.2013 не були передані, так як ОСОБА_1 вимагала компенсації вартості двох невстановлених балконних дверей в рахунок виконання зобов`язань в частині паспортного оздоблення, а також через відсутність електропідстанції для електропостачання будинку, а також відсутність відомостей щодо підключення будинку до водопостачання та водовідведення, не облаштуванння прибудинкової території. 21.05.2018 ОСОБА_1 надіслала доповнення до заяви від 15.05.2018 №204 (вх.№214 від 21.05.2018), в яких повідомляла щодо невиконання зобов`язання в частині встановлення балконних дверей, просила компенсувати їх вартість у розмірі 30000,00 грн, зробити стяжку полу у кімнаті туалету та ванній кімнаті до 31.05.2018.
04 травня 2018 року (вих..№578) ПАТ «КДБК» надало ОСОБА_1 відповідь на заяву від 05.2018 та додаток до неї від 21.05.2018, якою повідомлялось про необґрунтованість її вимог щодо компенсації вартості балконних дверей, оскільки Додатковою угодою № 2 до Договору вона придбала майнові права на квартиру АДРЕСА_3 на 5 поверсі 2 секції, в якій згідно Плану квартири передбачено лоджію, а зобов`язання щодо передачі квартири АДРЕСА_5 у відповідності до Паспорту оздоблення припинилося з моменту укладання цієї угоди. Стосовно наявності формулювання в акті приймання–передачі щодо відсутності у сторін матеріальних та моральних претензій зазначають, що в разі наявності у Покупця будь-яких зауважень щодо якості виконаних робіт та стану квартири, Продавець повинен усунути ці недоліки до підписання акту приймання-передачі, оскільки акт приймання-передачі є документом, який засвідчує належне виконання сторонами зобов`язань і є підставою для припинення зобов`язань, що складають зміст договору.
28.09.2018 ОСОБА_1 на адресу відповідача (вх..№366 від 01.10.2018) направила лист, в якому просила строком до 10.10.2018 надіслати їй на поштову адресу всі необхідні документи та акти для підписання майнових прав на квартиру для оформлення права власності. В актах на майнові права та квартиру фразу «сторони не мають матеріальних та моральних претензій один до одного» не застосовувати.
Згідно відповіді на заяву від 28.09.2018 (вих.№949 від 02.10.2018 ) ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність будь-яких перепон для реєстрації за нею права власності на квартиру і повторно повідомлено необхідність прибути до відділу продажів АТ «КДБК» для отримання документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру, так як вказані документи через їх важливість поштою не направляють.
23.08.2019 (вх.№235) від ОСОБА_1 відповідачем було отриманий лист, в якому вона вимагала до 11.09.2019 призначити дату та час і забезпечити явку представника АТ «КДБК» для огляду квартири та складання акту огляду квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_10 .
17.09.2019 за вих. № 479 відповідачем була надана відповідь ОСОБА_1 , в якій зазначено, що нею не був підписаний акт приймання-передачі майнових прав, що призвело до неможливості надати необхідний перелік документів для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_3 . АТ «КДБК» було вимушене прийняти на себе тягар утримання даної квартири, виступити у якості споживача перед підприємствами-постачальниками комунальних послуг, а саме перед КП «Харківські теплові мережі». Відтак станом на 04.09.2019 через утримання її квартири завдано збитків на суму 6964,70 грн, тому запропоновано у термін до 27.09.2019 відшкодувати АТ «КДБК» збитки на сплату послуг теплопостачання та звернутись до відділу продаж АТ «КДБК» задля погодження дати та часу проведення огляду квартири.
В листі до відповідача (вих..81 від 15.04.2020) ОСОБА_1 просить письмово визначити відповідальну особу для огляду квартири на відповідність сплаченим нею роботам (дата огляду має бути не пізніше 01.05.2020 та не раніше отримання нею письмової відповіді на даний лист) та забезпечити присутність уповноваженої особи за адресою: АДРЕСА_11 , яка повинна при собі мати завірену копію дозволу/повідомлення/декларації на проведення будівельних робіт про початок будівельних робіт, завірену копію журналу технічного нагляду та авторського нагляду, завірені копії сертифікатів якості на будівельні матеріали та вікон, а також письмово надати інформацію чи введений в експлуатацію будинок станом на сьогодні з надсиланням завіреної копії декларації про введення об`єкта в експлуатацію.
04 травня 2020 за вих. №184 від відповідача надійшла відповідь, в якій повідомлялось про відсутність з їх боку перешкод щодо передачі майнових прав на спірну квартиру. Оформлення документів не відбулося через те, що вона не з`являється до відділу продажів АТ`КДБК», а висуває необґрунтовані претензії. Усі мешканці будинку за виключення неї зареєстрували своє право власності на належні їм квартири. Акт огляду квартири не є документом, на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на квартиру, таким документом є договір купівлі-продажу майнових прав та акт приймання-передачі майнових прав, тобто процес огляду квартири жодним чином не впливає на реалізацію права власності. АТ «КДБК» зацікавлене в щонайшвидшій реєстрації права власності, оскільки несе тягар утримання квартири і за період з листопада 2018 року по березень 2020 року за послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_3 КП «Харківські теплові мережі» нараховано 14643,24 грн. А також запропоновано розірвати договір купівлі-продажу майнових прав від 17.04.2013 № 2915 за згодою сторін, або їй сплатити на поточний рахунок АТ «КДБК» грошову суму у розмірі 14643,24 грн витрат на послуги теплопостачання та прибути до відділу продажів АТ «КДБК» з підтверджуючими оплату документами, після чого їй будуть надані документи, необхідні для реєстрації права власності на квартиру, а також буде узгоджено конкретну дату огляду квартири. При цьому у разі невиконання вимог про сплату відшкодування витрат на послуги теплопостачання огляд квартири не відбудеться, а АТ «КДБК» буде вимушене стягнути з неї вказану суму у судовому порядку.
На адресу ПАТ «КДБК» представником ОСОБА_1 адвокатом Турутею З.О. був направлений адвокатський запит (вх. №159 від 03.08.2020) щодо невиконання ними частини робіт, передбачених паспортом оздоблення квартири, та з вимогою надати копії частини проектної документації будинку з відображенням квартири, майнові права на яку придбала ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу майнових прав № 2915 від 17.04.2013, а також після корегування, крім того повідомити про готовність здійснення сумісного з ОСОБА_1 огляду квартири з метою виявлення наявності/відсутності дефектів в присутності її адвоката.
Листом ПАТ «КДБК» вих. № 37 від 02.02.2021 ОСОБА_1 було запропоновано оглянути квартиру та запрошено до відділу з продажів та оренди АТ «КДБК» для підписання акту приймання-передачі майнових прав на квартиру.
Представник позивача просить суд зобов`язати ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» передати майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав №2915 від 17.04.2013 шляхом підписання та передачі ОСОБА_1 акту прийому-передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .
Як вбачається із наданих сторонами доказів, після сплати ОСОБА_1 останнього платежу за договором 26.04.2018, відповідачем було запропоновано ОСОБА_1 з`явитись до відділу продажу ПАТ «КДБК» для підписання документів про передачу майнових прав на вищевказану квартиру.
В той час ОСОБА_1 відмовилась підписати акт приймання-передачі майнових прав на квартиру, так як вважає, що відповідач повинен їй відшкодувати вартість двох невстановлених балконних дверей і в подальшому між сторонами виникали претензії один до одного у формі листування, внаслідок чого документи про передачу майнових прав ОСОБА_1 так і не були підписані.
Представник відповідача зазначає, що перешкод для підписання документів немає, в той час в листі від 04.05.2020 умовою для підписання документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , відповідачем була зазначена необхідність сплати ОСОБА_1 на рахунок ПАТ «КДБК» коштів за теплопостачання в розмірі 15431,54 грн.
Крім того, стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» витрат на оплату послуг теплопостачання в розмірі 15431,54 грн відповідач звертався до суду із зустрічним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2020 у прийнятті зустрічного позову було відмовлено.
В подальшому, в судовому засіданні, представник відповідача зазначив, що із вимогою про стягнення вказаних коштів з ОСОБА_1 відповідач буде звертатись до суду з іншим позовом і на даний час перешкод щодо передачі майнових прав на квартиру ОСОБА_1 не існує.
Суд надавав сторонам час для мирного врегулювання спору, але сторони не дійшли згоди, позивачка відмовилась від спілкування з відповідачем з цього приводу, що підтверджено аудіозаписом розмови між позивачкою та представником відповідача.
Задовольняючи частково вимоги позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що спір між сторонами щодо передачі майнових прав ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу майнових прав № 2915 від 17.04.2013 на квартиру АДРЕСА_1 не вирішений, та вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зобов`язати відповідача передати ОСОБА_1 майнові права на зазначену квартиру як це передбачено Договором.
Суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено і не надано суду відповідних доказів завдання позивачу моральної шкоди, фізичних та психологічних наслідків, що наступили внаслідок завдання такої шкоди, не надано доказів завдання шкоди здоров`ю позивача, чи негативного впливу внаслідок дій відповідача, не надано розрахунку розміру відшкодування та обґрунтування такого розрахунку і співмірності з негативними наслідками, а також доказів вини відповідача в заподіяній шкоді.
Посилання представника позивача на те, що неправомірними діями відповідача було порушено її нормальний режим роботи та відпочинку, що вона не має у власності іншого житла і вимушена була жити в родичів або орендувати житло також не підтверджено жодними належними і допустимим доказами.
При цьому суд врахував, що відповідач неодноразово пропонував позивачу з`явитись до них для узгодження питань щодо передачі майнових прав на квартиру, як в досудовому порядку так і під час розгляду справи, але ОСОБА_1 до ПАТ «КДБК» не з`являлась. Крім того, вона не була позбавлення права розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № 2915 від 17.04.2013, що передбачено договором.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди.
Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відповідача, суд вказав, що витрати представника відповідача на правову допомогу в розмірі 46000,00 грн суд вважав значно завищеними. Так, зустрічний позов не був прийнятий судом, отже витрати щодо його підготовки в розмірі 6000 грн не підлягають відшкодуванню, як і витрати з підготовки заяв і клопотань у розмірі 6000 грн, оскільки не зазначено які заяви і клопотання були підготовлені представником відповідача та розрахунок сум щодо їх підготовки. Крім того, представник відповідача приймав участь у трьох судових засіданнях 17.12.2020, 26.01.2021,02.03.2021, а не п`яти.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням принципу розумності, враховуючи доведеність та співмірність по відношенню до складності справи, об`єму наданих послуг, і пропорційності щодо обсягу наданих послуг, витрати на професійну правничу допомогу, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 6000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (ч.2 ст.656 ЦК України).
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 818/1434/17.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надала до суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тих обставин, які вона навела в якості підстав для відшкодування моральної шкоди, і тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність цих вимог.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 840,80 грн.
Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, представник позивача вважає, що у зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому у стягненні витрат на правничу допомогу відповідачу слід відмовити.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Представник позивача заявив, що докази витрат на професійну правничу допомогу адвоката, розрахунки і підтвердження витрат на правничу допомогу будуть ним подані протягом п`яти після ухвалення рішення суду.
В той час витрати представника відповідача на правову допомогу в розмірі 46000,00 грн. суд вважає значно завищеними і такими, що не є пропорційними наданим правничим послугам. Так, зустрічний позов не був прийнятий судом, отже витрати щодо його підготовки в розмірі 6000 грн. не підлягають відшкодуванню, як і витрати з підготовки заяв і клопотань у розмірі 6000 грн., оскільки не зазначено які заяви і клопотання були підготовлені представником відповідача та розрахунок сум щодо їх підготовки. Крім того, представник відповідача приймав участь у трьох судових засіданнях 17.12.2020, 26.01.2021,02.03.2021, а не п`яти.
Враховуючи викладене, суд прийшов до правильного висновку, що з урахуванням принципу розумності, враховуючи доведеність та співмірність по відношенню до складності справи, об`єму наданих послуг, і пропорційності щодо обсягу наданих послуг, витрати на професійну правничу допомогу, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 6000,00 грн.
З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, суд дотримався норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржене рішення – без змін.
Підстави для перерозподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        А.В. Котелевець.

                                                                       О.М. Хорошевський.