ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 грудня 2021 року                                                                        м. Чернівці
справа № 727/1184/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Владичан А. І. 
суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б. 
секретар Собчук І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Саламандик Андрій Іванович, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2020 року (головуючий у 1-й інстанції Кодрян Л.І.),-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа ОСОБА_3 .
В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1  помер її батько  ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом. На підставі її заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. була заведена спадкова справа.
Посилається на те, що у свідоцтві про її народження зазначено, що батьком є ОСОБА_5 а матір`ю ОСОБА_6 . Зі слів матері їй відомо, що після отримання батьком паспорту в 1970-1980 роках була допущена помилка в імені її батька, і зазначено його ім`я « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 », і як наслідок у всіх інших документах батько значився як ОСОБА_4 . 
Зазначала, що у зв`язку із тим, що у свідоцтві про її народження вказано, що батьком є ОСОБА_5 , а спадщина відкрилася у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , виникла необхідність встановити у судовому порядку факт її родинних відносин із батьком.
________________________________________________________________________
Провадження 22ц/822/1098/21 

Просила суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , визнавши, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
    Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2020 року заявлені вимоги  задоволені.  Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням  ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Саламандик Андрій Іванович, подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийняте з порушення її процесуальних прав, а саме розгляд даної справи відбувся без належного її повідомлення. Наявні в матеріалах справи повідомлення нею не отримувались і підпис на них виконаний іншою особою.
Посилається на те, що описова частина оскаржуваного рішення взагалі не показує зв`язку між особою « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_4 ». Висновок суду ґрунтується на словах матері заявниці, при відсутності будь-яких більше показів свідків і документів, які якимось чином пов`язують цих осіб. 
Зазначає, що даним рішенням проведена спроба захопити майно покійного ОСОБА_4 та залишити її без житла.
Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 18.11.2021 року залучено правонаступника заявниці ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , який являється її єдиними спадкоємцем за законом.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення заінтересованої особи про розгляд справи є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомила. Апелянтом на спростування даних обставин не подано жодного достовірного та належного доказу.
Вказує на те, що посилання в апеляційній скарзі на відсутність належних доказів на підтвердження вказаних обставин є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься ряд належних та допустимих письмових доказів, показів свідка, які досліджувались судом першої інстанції, і які в своїй сукупності надали можливість суду прийти до висновку про існування родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ..
Твердження апелянта про те, що оскаржуваним рішенням проведена спроба захопити майно померлого ОСОБА_4 та залишити без житла дружину покійного є безпідставними, оскільки квартирою яка належала на праві власності померлому ОСОБА_4 , останній розпорядився ще задовго до своєї смерті, вказана квартира була його особистою власністю, а ОСОБА_3 була обізнаною з таким рішенням свого чоловіка.
  Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.
Ст. 263 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою  статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, до такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року справа № 761/16799/15-ц. 
Правила проведення судового засідання встановлено ст. 211 ЦПК України, відповідно до частини другої якої суд зобов`язаний повідомити учасників справи про місце, дату й час судового засідання. Разом із викладеним вище ч. ч. 1–2 ст. 128 ЦПК України прямо розмежовано поняття "виклик учасника справи" та "повідомлення учасника справи".
Європейський суд із прав людини в п. 26 рішення від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) зазначив, що принцип рівності сторін, один зі складників більш широкої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свої права за умов, коли її не будуть ставити в суттєво менш сприятливе положення порівняно з опонентом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України відсутність належного повідомлення учасника справи (яке є обов`язковим при проведенні судового засідання) – пряма підстава для скасування судового рішення першої інстанції та винесення судом апеляційної інстанції нового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа ОСОБА_3 (а.с.1-3).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, та справу призначено в судове засідання на 04 березня 2020 року (а.с.21).
Супровідним листом Шевченківського районного суду м. Чернівці сторонам по справі направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію заяви з додатками (а.с.23).
З рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення вбачається, що вказані документи ОСОБА_3 вручені адресату 19.02.2020 року (а.с.29).
04 березня 2020 року розгляд справи не відбувся і судове засідання було відкладено на 18 березня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін по справі (а.с.25).
Доказів отримання сторонами повідомлення про розгляд справи, яка призначена на 18 березня 2020 року, станом на 18.03.2020 року, матеріали справи не місять. 
18 березня 2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою заінтересованої сторони (а.с.38-39).
Доказів направлення та отримання заінтересованою особою повідомлення про розгляд справи на 01 квітня 2020 року матеріали справи не містять. Наявні в матеріалах справи розписки про отримання повістки про виклик до суду (а.с.26,40) не являються належними доказами повідомлення сторони про розгляд справи, оскільки жодних відміток про отримання чи відмови від отримання, не містять.
Як вбачається із протоколу судового засідання від 01 квітня 2020 року, розгляд справи проводився у відсутності сторін, оскільки представник заявника ОСОБА_10 подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності та у відсутності заявника, заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не заявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомила (а.с.58). 
Повідомлення, яке було направлено заінтересованій особі ОСОБА_3 04.03.2020 року отримано адресатом лише 04.04.2020 року, після проголошення рішення суду першої інстанції (а.с.63).
Доказів на підтвердження отримання заінтересованою особою ОСОБА_3 повідомлення про розгляд справи на 01 квітня 2020 року та доказів отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції, матеріали справи не містять.
Частиною другою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу.
Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що доказів належного повідомлення апелянта про судові засідання призначені на 18.03.2020, 01.04.2020 року, матеріали справи не містять, суд першої інстанції розглянув справу без участі заінтересованої особи ОСОБА_3 , яка не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
Відтак, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, що апелянт ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про розгляд справи.
У зв`язку з цим, розгляд справи за відсутності учасників процесу, щодо яких немає відомостей про вручення їм судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до пункту 3 частини третьої статті 356ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та винесення судом апеляційної інстанції нового рішення.
    Посилання в апеляційній скарзі на неотримання заінтересованою особою взагалі жодних повідомлень про розгляд справи, оскільки у наявних в матеріалах справи повідомленнях відсутній підпис апелянта, а проставлений іншою особою, колегія суддів оцінює критично, оскільки у пункті 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, передбачено порядок вручення рекомендованих поштових відправлень, а саме визначено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.
Таким чином, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного (наприклад, такі, як квитки про виїзд з території міста чи країни або інші докази, які свідчать про відсутність отримувача за адресою, вказаною в повідомленні про вручення поштового повідомлення).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 639/4278/16.
З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку. 
Щодо вимог апеляційної скарги про необґрунтованість, неповноту з`ясувань по справі та не дослідження судом першої інстанції всіх належних доказів, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , то колегія суддів вважає їх безпідставними, враховуючи наступне.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у ст. 315 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.2. постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів,  якщо:  згідно  з  законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Задовольняючи заявлені вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин, як доньки та батька, між заявницею та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшов своє підтвердження, і даний факт встановлюється з метою прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 .
Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та обґрунтованими.
Судом встановлено, що відповідно до довідки департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради №1810 від 26.12.2019 року ОСОБА_4 постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у АДРЕСА_1 , з 30.06.1987 року по 29.09.2019 року, тобто по день смерті. ОСОБА_4 знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання з 18.10.2019 року у зв`язку з його смертю. На день смерті ОСОБА_4 в одній квартирі проживав з ОСОБА_3 (а.с.19).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.45)
Відповідно до заповіту від 08.06.1995 року зазначено, що ОСОБА_4 заповів своє майно доньці ОСОБА_1 (а.с.49).
26.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44).
На спростування доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не досліджені докази по справі, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції всебічно повно дослідив матеріали справи та докази подані заявником і дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_11 .
З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (мова оригіналу російська) вбачається, що « ОСОБА_5 » є батьком " ОСОБА_12 ", яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , г. Корсаков, Сахалинская область, республика РСФСР, серія НОМЕР_3 від 25.06.1962 року (а.с.4).
Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №58896875 від 26.12.2019 року встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано спадкову справу в спадковому реєстрі за № 65302875 (а.с.5).
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025257381 зазначено прізвище заявника до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_13 », прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_14 (а.с.6-7).
Згідно довідки про шлюб №466 (мова оригіналу російська) вбачається, що ОСОБА_5 и ОСОБА_15 , зареєстрували шлюб 12.11.1959 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_13 . В свідоцтві про розірвання шлюбу від 11.01.1983 року (мова оригіналу російська) зазначено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.9). 
Відповідно до обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 (мова оригіналу російська) в графі «семейное положение» зазначено «муж ОСОБА_5 » (а.с.10-11).
Згідно довідки акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №647129 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (а.с.12-13).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (мова оригіналу російська) ОСОБА_16 і ОСОБА_6 уклали шлюб 08.12.1983 року (а.с.14).
З паспорту серії НОМЕР_6 , вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Корсаков, Сахалінської області та зареєстроване місце її проживання є АДРЕСА_2 (а.с.18).
На спростування доводів апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявника, то колегія суддів зазначає, що навіть зі змісту тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_4 заповідав усе своє майно, на яке він матиме право на день смерті, своїй дочці ОСОБА_1 , а з належного йому майна легковий автомобіль марки М12 своєму сину ОСОБА_17 . З вище наведеного випливає, що сам заповідач визнавав ОСОБА_1 своєю донькою. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в судовому засіданні, яке відбулося 18.03.2020 року, з дотриманням вимог ст.230 ЦПК України, допитано свідка ОСОБА_18 , яка являється матір`ю заявниці, і будучи приведеною до присяги повідомила суду про відомі їй особисто фактичні обставини, що мали місце в дійсності, а саме те, що ОСОБА_1 є її донькою, а ОСОБА_4 її чоловік, що підтверджується записами в свідоцтві про їх одруження та в свідоцтві про народження доньки, однак після отримання паспортного документу було допущено описку в імені чоловіка і замість вірно зазначеного ОСОБА_8 записано ОСОБА_7 .
Жодних підстав, які б ставили під сумнів достовірність даних показів свідка, колегією суддів не встановлено.
Обґрунтування апеляційної скарги щодо вимог про відмову у задоволені заяви ОСОБА_11 , оскільки описова частина рішення не показує зв`язку між особами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , є безпідставними, оскільки у матеріалах справи міститься ряд належних та допустимих письмових доказів, які досліджувалися судом першої інстанції, і які в своїй сукупності надали можливість суду першої інстанції дійти правомірного висновку про існування родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ..
Твердження апелянта про те, що оскаржуваним рішенням проведена спроба захоплення майна померлого ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки квартирою, яка належала на праві власності покійному ОСОБА_4 , останній розпорядився ще задовго до своєї смерті а саме в 1995 році, і вказана квартира була його особистою власністю, тому жодного порушення прав ОСОБА_3 не вбачається.
Із залучених в судовому засіданні письмових доказів, поданих адвокатом Саламандик А.І., який діє в інтересах ОСОБА_3 , вбачається, що у всіх документах ім`я покійного значиться як ОСОБА_4 , однак такі докази не спростовують того факту, що ОСОБА_1 є його рідною донькою.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що вимога про встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для заявника, а встановити його іншим шляхом неможливо, колегія суддів вважає, що вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення.
Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б., ОСОБА_2 , відповідно до матеріалів спадкової справи №7/2020, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , являється її єдиним спадкоємцем за законом.
18 листопада 2021 року ухвалою Чернівецького апеляційного суду залучено до участі у справі правонаступника заявниці ОСОБА_1 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_2 .  
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, однак у зв`язку із порушенням норм процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.374, ст.376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Саламандик Андрій Іванович, задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2020 року, скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що  ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 

Повний текст постанови складений 17 грудня 2021 року.

Головуючий: А.І. Владичан 

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк