ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року	Львів	Справа № 565/477/21 пров. № А/857/12643/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Довгополова О.М., 
                                                                                 Святецького В.В.,                                                                             
з участю секретаря судового засідання                Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області  від 08 червня 2021 року (прийняте о 16 год 34 хв у м.Вараш суддею Мануляк Ю. В.; складене у повному обсязі 08 червня 2021 року) у справі № 565/477/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, інспектора СРПП Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції Маринича Сергія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області із вказаним позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 110673 від 21.03.2021, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано наведених ним доводів, що він не керував транспортним засобом 21.03.2021, при цьому не заперечує обставин, зафіксованих відеозаписом щодо його присутності 21.03.2021 на місці події, однак, заперечує щодо фіксування відеозаписом факту зупинки транспортного засобу під його керуванням. Зазначає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу унеможливив виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи. Також, зазначає, що Правила дорожнього руху він не порушував, так як не є водієм транспортного засобу, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений частиною другою статті 122 та частиною четвертою статті 126 КУпАП.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 110673, винесеною 21.03.2021 інспектором СРПП Вараського РВП Мариничем С.І., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122 та частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 24 000 грн. 
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 21.03.2021 в 04 год. 40 хв. в м. Вараш по мікрорайону Вараш, керуючи автомобілем «Ауді А-4», порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами, а саме: при повороті праворуч та надалі ліворуч не увімкнув покажчики поворотів відповідних напрямків руху, чим порушив п. 9.2 ПДР, а також при перевірці документів було встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б спростовували обставини, викладені інспектором СРПП Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області Мариничем С.І. в оскаржуваній постанові. В свою чергу відповідач надав докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122 та частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (далі - ПДР).
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 9.2 б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Положеннями частини другої статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина четверта статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у вигляді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено з відеозаписів, які є в матеріалах справи, позивач, керуючи автомобілем «Ауді А-4», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами, а саме: при повороті праворуч та надалі ліворуч не увімкнув покажчики поворотів відповідних напрямків руху, чим вчинив порушення, передбачене пунктом 9.2 ПДР.
Тобто, відповідач виявив порушення Правил дорожнього руху, а саме пункту 9.2 ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.
Заперечення скаржника факту зупинки транспортного засобу під його керуванням суд не бере до уваги, позаяк такі спростовуються наданими відповідачем відеозаписами.
Крім того, як встановлено відповідачем та підтверджується наданими ним відповідним витягом і судовим рішенням, ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Суд не встановив порушень при винесенні інспектором патрульної поліції постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.
Також доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення чи допущення відповідачем процесуальних порушень під час складання постанови про адміністративне правопорушення, судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, на переконання суду, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122 та частиною четвертою статті 126 КУпАП, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року в адміністративній справі № 565/477/21 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Постанова складена у повному обсязі 30 вересня 2021 року.