Номер провадження: 22-ц/813/1924/21 
Номер справи місцевого суду: 523/12711/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д.,
Дришлюка А.І., 

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 та його адвоката Гайси А.М., 
представника ПрП «Домінанта-Д» - Зосько О.Є.,
представника ТОВ «Гранд-Палестро»- Василіна В.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Домінанта-Д», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Палестро» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування шкоди, стягнення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПрП «Домінанта-Д», ТОВ «Гранд-Палестро» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування шкоди, стягнення безпідставно набутого майна.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранд-Палестро» було укладено договір оренди нерухомого майна №41А, предметом даного договору є нежитлове приміщення площею 52,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Позивач зазначив, що ТОВ «Гранд-Палестро» не мало права укладати з ним зазначений договір оренди нерухомого майна, а працівники ТОВ «Гранд-Палестро» ввели його в оману щодо дійсного власника приміщення, що завдало йому матеріальної шкоди та завадило отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, внаслідок чого було порушено його права споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».
 
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір оренди нерухомого майна №41А від 19 вересня 2016 року, укладений між ним ОСОБА_2 та ТОВ «Гранд-Палестро»; стягнути на його користь з ТОВ «Гранд-Палестро» на відшкодування завданих укладенням договору оренди матеріальних збитків, а саме: 40 177 грн. – сплачену суму орендної плати, 5 070,78 грн. – оплату СДПТ та комунальні послуги ЖУК, 200 000 грн. – витрати на капітальний ремонт, 490 495,56 грн. – подвійний розмір збитку від укладання, в наслідок введення позивача в оману, договору оренди нерухомого майна, також просить стягнути на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.; стягнути вартість безпідставно набутого майна, який вимірюється вартістю виконаного капітального ремонту в приміщенні АДРЕСА_2 , в сумі 200 000 грн.; стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 000 грн..
 
Відповідач ПП «Домінанта-Д» позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ПП «Домінанта-Д» є власником орендованого приміщення. Між ПП «Домінанта-Д» та ТОВ «Гранд-Палестро» було укладено договір оренди зазначеного приміщення. ПП «Домінанта-Д» надавало ТОВ «Гранд-Палестро» письмовий дозвіл на проведення у вищезазначеному приміщенні ремонтних робіт та передачу цього приміщення третім особам у подальше користування, а тому вважає, що договір між ТОВ «Гранд-Палестро» та позивачем ОСОБА_1 було укладено правомірно та законно.
Відповідач ТОВ «Гранд-Палестро» з позовними вимогами не погодився, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що власником орендованого приміщення є ПП «Домінанта-Д». Між ПП «Домінанта-Д» та ТОВ «Гранд-Палестро» було укладено договір оренди зазначеного приміщення. ТОВ «Гранд-Палестро» отримало від ПП «Домінанта-Д» письмовий дозвіл на проведення у вищезазначеному приміщенні ремонтних робіт та передачу цього приміщення третім особам у подальше користування, а тому вважає, що договір між ТОВ «Гранд-Палестро» та позивачем ОСОБА_1 було укладено правомірно та законно. Також ТОВ «Гранд-Палестро» вказує на відсутність шкоди, завданої позивачу, відсутність обґрунтування суми позовних вимог, а також на те, що правові відносини, які виникли між позивачем та ТОВ «Гранд-Палестро» не мають відношення до Закону України «Про захист прав споживачів».
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року заяву відповідача ТОВ «Гранд-Палестро» про ухвалення додаткового рішення задоволено. Винесено додаткове рішення по цивільній справі №523/12711/18. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень на користь держави.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Гранд-Палестро» про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору по справі №523/12711/18 до ухвалення судового рішення по справі (т. 3 а.с. 14-15).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявні законні для задоволення заяви ТОВ «Гранд-Палестро» про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 704,80 гривень на користь держави. 
Оскільки, в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року судом не було вирішено питання про стягнення з позивача суми судового збору, сплату якої було відстрочено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2019 року.
Статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року є законним, обґрунтованим, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин.
Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до незгоди із судового рішення, та невірним тлумаченням норм закону.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено: 08 грудня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік