ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9450/21 Справа № 206/4067/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря - Заворотного К.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1  

на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оголошення фізичних осіб померлими, - 
                                       В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про оголошення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померлими. 
       В обґрунтування заяви посилався на те, що він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є його сестрою та племінником, є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , яке залишилось у спадок від їх померлої у 1991 році матері, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли та з 2000 року не проживають фактично за місцем їх реєстрації за цією адресою, пошуки яких як самостійно заявником, так і Самарським РВ УМВС України у Дніпропетровській області з 2011 року не дали позитивного результату та відомостей про їх місцезнаходження заявнику наразі не відомо, що позбавляє його можливості оформити на своє ім`я спадщину після матері.
       Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.
       В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування ухвали.
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
       Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
       Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
       Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
       Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
       Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
       Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
       Разом з тим, за положеннями ст.ст. 46,47 ЦК України регламентовані самостійні одна від іншої підстави для визнання особи такою, що померла та строки звернення з відповідною заявою до суду в порядку ст.ст.305 Глави 4 ЦПК України. 
       Зі змісту заяви   ОСОБА_1  вбачається, що оголошення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померлими йому необхідно для прийняття частини спадщини після смерті матері, належної для прийняття, але фактично не прийнятої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , починаючи щонайменше з 2000 року.
       Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що територіальна громада в особі міської ради, як потенційний спадкоємець у разі відсутності таких, з 2004 року не зверталась із заявою до суду про визнання спадщини відумерлою, є неспроможними, оскільки таке право, в силу ст. 1277 ЦК України, у держави в особі відповідної територіальної громади не зникало як станом на 2004 рік, так і донині, як і у заявника, який також вважає себе спадкоємцем після померлої матері, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своїй ухвалі.
       Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд, відмовляючи у відкритті провадження, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, оскільки із поданої заяви вбачається спір про право, так як визнання осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померлими безпосередньо пов`язано з виникненням у заявника права на спадщину, саме виникнення такого права передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження, доводи апеляційної скарги про те, що ніякого спору про право заявником не підіймалось, висновку місцевого суду не спростовують.
       Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу   ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року - залишити без змін.        

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                       М.О. Макаров