ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 р. 	Справа № 480/6991/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 24.05.21 року у справі № 480/6991/20
за позовом   Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосгосп"      
до                       Управління Держпраці у Сумській області                                 
про визнання протиправим та скасування пунктів припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Роменське дочірнє агролісогосподарське підприємство "Роменський агролісгосгосп", звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2 припису Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 05.10.2020 р. № СМ 17732/177/АВ/П.  
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у справі № 480/6991/20 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 05.10.2020 р. № СМ 17732/177/АВ/П.
Відповідач, Управління Держпраці у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що посадовими особами відповідача було проведено інспекційне відвідування позивача, у ході якого було задокументовано факт порушення позивачем ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, вказані обставини та порушення належним чином зазначенні у акті, який і став підставою для прийняття оскаржуваного припису. Вважає, що суд першої інстанції невірно дійшов висновку про те, що факт допущення позивачем до роботи двох осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без належного оформлення трудових відносин не підтверджується належними та допустимими доказами. Просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у справі № 480/6991/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 21.09.2020 р. відповідачем був виданий наказ №980 “Про проведення інспекційного відвідування”, відповідно до якого керівник відповідача наказав провести інспекційне відвідування позивача з питань додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми.
На підставі вказаного наказу було видано направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання №431/СМ17732 від 22.09.2020 р.
У період з 22.09.2020 р. по 24.09.2020 р. відповідачем було проведено інспекційне відвідування позивача, за наслідками якого було складено акт №СМ 17732/177/АВ від 24.09.2020 р.
Відповідно до змісту вказаного акта відповідачем було встановлено наступне: 16 вересня 2020 року в кварталі №39, відділ №5 проводилися лісосічні роботи. Лісосічні роботи проводив лісник ОСОБА_3 , який працює на даному підприємстві з 26.10.2018 р. (наказ №116 К від 25.10.2018 р.) та має посвідчення лісоруба 6-го розряду №505 від 07.11.2015 р. Також на території проведення лісосічних робіт 16 вересня 2020 року знаходилися дві особи, які не перебувають у трудових відносинах з ДП “Роменський Агролісгосп”, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно письмових пояснень директора ДП “Роменський Агролісгосп” ОСОБА_4 та заступника директора, інженера з охорони праці та техніки безпеки ОСОБА_5 , наданих у ході інспекційного відвідування, вирубку лісу на даній ділянці мали проводити лісники ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , і чому на ділянці, де проводилась вирубка, знаходилися сторонні особи, їм невідомо. Згідно письмових пояснень лісника ДП “Роменський Агролісгосп” ОСОБА_3 , наданих у ході інспекційного відвідування, вирубку лісу на даній ділянці 16.09.2020 р. він мав проводити з лісником ОСОБА_6 , про що в телефонному режимі 15.09.2020 р. він повідомив свого безпосереднього керівника-майстра ОСОБА_7 (даний факт у своїх поясненнях підтверджує майстер ОСОБА_7 та лісник ОСОБА_6 ). Також у цьому поясненні ОСОБА_3 повідомляє, що 16.09.2020 р. забрав ОСОБА_2 подивитись на дрова, які той хотів придбати та ОСОБА_1 , якого просив допомогти по господарству. У ОСОБА_3 було дві бензопили, так як одну з них він взяв для ОСОБА_6 . Згідно вищезазначених пояснень ОСОБА_3 близько 9 год. 15 хв. він почув, що трактор ОСОБА_6 заїжджає на ділянку і пішов розпочинати роботу, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які залишилися в 60 метрах від місця проведення робіт, повідомив, щоб вони нічого не чіпали та не робили. Під час роботи в бензопилі закінчився бензин і ОСОБА_3 пішов її заправляти, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишилися на місці, як ОСОБА_2 опинився біля підпиляного дерева, йому невідомо. Також у своїх поясненнях ОСОБА_3 повідомляє, що перед даною подією ОСОБА_1 складав гілки у лісі, проте це було поза межами ділянок. Надавати письмові пояснення стосовно подій, що відбувалися 16.09.2020 р., ОСОБА_1 відмовився, повідомивши письмово, що він на підприємстві ДП “Роменський Агролісгосп” ніколи не працював, а свідчення надав 22.09.2020 р. (після початку інспекційного відвідування ДП "Роменський агролісгосп") слідчому. Також він повідомив, що 16.09.2020 р. при огляді місця подій його опитувала посадова особа поліції, але він перебував у стресовому стані, та не розумів, що говорить та підписує.
Відповідач у акті зазначає, що всупереч Правилам з охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості, затверджених Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 13.07.2005 р. №119, у зоні звалювання лісу 16.09.2020 р. перебували, крім лісника ОСОБА_3 дві сторонні особи ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), допущені туди найманим працівником ДП “Роменський агролісгосп” у порушення вимог чинного законодавства. Крім того, всупереч вимогам Правил з охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості, затверджених Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 13.07.2005 р. №119, лісник ОСОБА_3 почав виконання доручених йому робіт без другого лісоруба. Натомість йому в цьому допомагали особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 16.09.2020 р., які власноручно ними підписані, окрім того, вони були повідомленні про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Як вбачається з даних протоколів, ОСОБА_1 16.09.2020 р. та на протязі останніх двох тижнів допомагав ліснику ОСОБА_3 проводити вирубку лісу, а саме відтягувати гілки, складати дрова, даний факт підтверджують ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Також у даних протоколах маються свідчення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 знаходився поряд з лісником ОСОБА_3 , який спилював дерево, а потім пішов заправляти бензопилу, в якій закінчився бензин, а другу бензопилу взяв ОСОБА_2 та почав спилювати дерево, яке потім впало та придавило ОСОБА_2 . Таким чином, як вважає відповідач, особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували роботи з мовчазної згоди лісоруба ОСОБА_3 на користь ДП “Роменський агролісгосп”. Виконання вказаних робіт відноситься до повноважень лісоруба, вальника лісу, код 6141 згідно Національного класифікатора України ДК 003:2010 “Класифікатор професій”, із змінами, затвердженими наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 18 серпня 2020 року № 1574. Жодних документів, що підтверджують факт укладення трудового договору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у ході інспекційного відвідування не надано. Крім того, даний вид робіт відноситься до лісосічних робіт, які згідно постанови від 26 жовтня 2011 року № 1107 “Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки” ( зі змінами) віднесені до робіт підвищеної небезпеки. Згідно ст. 21 Закону України “Про охорону праці” роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Відповідно статті 1 Закону України “Про охорону праці” роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю. Працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом). ДП “Роменський Агролісгосп” 05.06.2018 року отримано дозвіл на виконання даних робіт №175.18.59 (термін дії дозволу з 05.06.2018 року до 05.06.2023 року). Залучення осіб до робіт підвищеної небезпеки, у тому числі лісосічні роботи, трелювання, транспортування лісу можливе лише на підставі трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору про роботу з умовами підвищеного ризику для здоров`я. Таким чином, як зазначив відповідач у акті, позивачем було допущено до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
На вказаний акт позивачем було подано зауваження, у якому зазначив, що лісник ДП “Роменський агролісгосп” ОСОБА_3 або інша посадова особа позивача 16.09.2020 р., ні в інший час, до будь-яких робіт на користь ДП “Роменський агролісгосп” на місці звалювання дерев ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не залучали, що підтверджується письмово поясненнями ОСОБА_3 і ОСОБА_1 
02.10.2019 р. відповідач надіслав на адресу позивача лист “Щодо розгляду зауваження”, у якому посадова особа відповідача з посиланням на обставини, зазначені у акті інспекційного відвідування, зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували роботи з мовчазної згоди лісоруба ОСОБА_3 на користь ДП “Роменський агролісгосп”, що є порушенням ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме фактичне допущення до роботи працівників без оформлення трудового договору.
05.10.2020 р. посадовою особою відповідача було винесено оскаржуваний припис №СМ 17732/177/АВ/П про усунення виявлених недоліків, у якому, з посиланням на вищевказаний акт інспекційного відвідування, відповідач зобов`язав позивача у термін до 23.10.2020 р. усунути порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП,  а саме:    
- Роменським дочірнім агролісогосподарським підприємством "Роменський агролісгосгосп" фактично допущено до роботи з умовами підвищеного ризику для здоров`я 2 працівників без укладення трудового договору в письмовій формі;
- Роменським дочірнім агролісогосподарським підприємством "Роменський агролісгосгосп" фактично допущено до роботи 2 працівників без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, згідно з яким, працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при прийнятті працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач не погодився із приписом від 05.10.2020 р. №СМ 17732/177/АВ/П, звернувся до суду з позовом.          
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які б підтверджували висновки відповідача, викладені у акті інспекційного відвідування та оскаржуваному приписі щодо того, що позивачем здійснено допуск ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп", тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного. 
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі – положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п. 2 Положення № 96 Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Підпунктом 9 пункту 4 Положення № 96 визначено, що Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Постановою Кабінету Міністрів України “Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю” від 21 серпня 2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.
У відповідності до п. 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до п. 16 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я.
Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
За змістом наведених норм відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах юридичної особи чи фізичної особи - підприємця, які використовують найману працю. При цьому, повинен бути встановлений саме факт використання такою особою найманої праці.
З матеріалів справи встановлено, що Управлінням Держпраці у Сумській області на підставі наказу №980 від 21.09.2020 року “Про проведення інспекційного відвідування” було проведено інспекційне відвідування Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосгосп", про що було складено акт СМ17732/177/АВ від 24.09.2020 року.   
Зі змісту акту інспекційного відвідування №СМ17732/177/АВ, колегія суддів встановила, що єдиним доказом у підтвердження факту допуску двох осіб ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) до виконання трудових обов`язків на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп" є посилання відповідача на протоколи допитів свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 16.09.2020 р., які складені у день загибелі ОСОБА_2 , який складений старшим оперуповноваженим Роменського ВП ГУНП в Сумській області.
Згідно вказаних протоколів допиту, як зазначено у акті, ліснику ОСОБА_3 протягомостанніх двох тижнів допомагали проводити вирубку лісу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме зазначено: “ ОСОБА_2 знаходився поряд з лісником ОСОБА_3 , який спилював дерево, а потім пішов заправляти бензопилку, в якій закінчився бензин, а другу бензопилу взяв ОСОБА_2 та почав спилювати дерево, яке потім впало та придавило ОСОБА_2 ”. Таким чином, як вважає відповідач, особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували роботи, з мовчазної згоди лісоруба ОСОБА_3 , на користь ДП “Роменський агролісгосп”.
Колегія суддів вважає, що вказаний довід відповідача не може бути доказом встановлення порушення позивачем ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, оскільки, як зазначає сам відповідач, жодна посадова особа позивача (директор або уповноважена особа відділу кадрів) не залучала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до проведення вище зазначених робіт.
Посилання відповідача на мовчазну згоду лісоруба ОСОБА_3 , на переконання суду, може вказувати виключно на протиправні дії або бездіяльність зазначеної особи при проведенні та організації вирубки лісу у квадраті №39 відділу №5.
Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , який вказав, що станом на 16.09.2020 р. він працював у позивача на посаді лісоруба. 16.09.2020 р. він виконував роботу у квадраті №39, відділу №5, яка полягала у вирубці лісу. Цього ж дня разом з ним до вказаного квадрату приїхав ОСОБА_2 , якого він взяв на його прохання, оскільки той хотів придбати у позивача дрова, які попередньо хотів оглянути на вказаній ділянці лісу. Також з ОСОБА_3 приїхав ОСОБА_1 , оскільки свідок попросив його допомогти йому по домашньому господарству та, щоб потім не повертатися за ним, відразу забрав його з собою. ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він видав каски та жилети і наказав їм просто сидіти на відстані та чекати його, поки він виконає свою роботу. Окрім того, свідок зазначив, що вказані особи не допомагали йому жодним чином та про допомогу у роботі він їх не просив.
На запитання суду, щодо розбіжності показів, наданих свідком у протоколі допиту свідка від 16.09.2020 р., та наступними його свідченнями, останній надав пояснення, що станом на  16.09.2020 р. він перебував у стресовому стані, оскільки   ОСОБА_2 загинув унаслідок падіння на нього дерева, яке останній, з невідомих для свідка підстав, намагався спиляти поки ОСОБА_3 залишив місце вирубки для заправки бензопили. 
Судом першої інстанції також був допитаний свідок - ОСОБА_6 який вказав, що станом на 16.09.2020 р. працював у позивача на посаді лісоруба. 16.09.2020 р. мав виконувати роботу у квадраті №39, відділу №5, яка полягала у наданні допомоги ОСОБА_3 здійснювати вирубку лісу. Свідок зазначив, що вказаного дня на ділянку спочатку приїхав ОСОБА_3 , а свідок приїхав пізніше, коли вже сталася трагедія - загинув ОСОБА_2 . Свідок зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він не знав, вказані особи їм у вирубці лісу не допомагали, вирубку лісу у вказаному квадраті свідок здійснював лише з ОСОБА_3 .
Також судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_7 , який вказав, що станом на 16.09.2020 р. працював у позивача на посаді майстер лісу, і, відповідно до його функціональних обов`язків, він зобов`язаний був організовувати вирубку лісу, ОСОБА_3 знаходився у його підпорядкуванні. 16.09.2020 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повинні були здійснювати вирубку лісу у раніше визначеному квадраті. Свідок зазначив, що був у вказаному квадраті напередодні та бачив, що вирубка лісу здійснюється виключно зазначеними двома лісниками, інших осіб він там не бачив. Також свідок зазначив, що ОСОБА_3 повідомляв його, що 16.09.2020 р. люди прийдуть дивитись на дрова з метою їх придбання. Щодо залучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання робіт з вирубки лісу, свідок зазначив, що з даного приводу йому нічого не відомо, вказані особи ним до вказаних робіт не залучались та відповідних наказів він не надавав.
Судом першої інстанції також був допитаний свідок - ОСОБА_1 , який вказав, що 16.09.2020 р. ОСОБА_3 попросив допомогти по господарству його батькам, однак, оскільки   ОСОБА_3 мав зранку виконати роботу по вирубці лісу, він відразу забрав ОСОБА_1 з собою. Перебуваючи у лісі, будь-якої роботи ОСОБА_1 не виконував, а просто чекав коли ОСОБА_3 закінчить роботу. Свідок зазначив, що він безробітний. З приводу відмінності показів, наданих свідком у протоколі допиту свідка від 16.09.2020 р., та наступними його свідченнями, останній пояснив суду тим, що станом на 16.09.2020 р. він перебував у стресовому стані, оскільки перший раз бачив труп.
Окрім того, судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4 , який пояснив, що він працював на посаді директора позивача і, до трагічної події, яка відбулася 16.09.2020 р., він не знав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Свідок зазначив, що вказані особи ніколи у позивача не працювали та не надавали позивачу жодні послуги. Також свідок зазначив, що він станом на 16.09.2020 р. був єдиною посадовою особою позивача, яка мала повноваження на працевлаштування осіб до ДП "Роменський агролісгосп".
З викладених свідчень судом не встановлено факту допуску ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп".
Згідно посадової інструкції лісника Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп", у лісника відсутні повноваження на залучення осіб до виконання трудових обов`язків на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп".
Відповідно до п. 2.11 контракту від 15.03.2018 р., укладеного між ОСОБА_4 та позивачем, керівник приймає та звільняє з роботи працівників підприємства. Таким чином колегія суддів вважає, що на підприємстві позивача лише керівник приймає та звільняє з роботи працівників підприємства.
Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на протоколи допиту свідків від 16.09.2020 р. не спростовують висновків суду, оскільки вказані протоколи не містять жодного посилання на те, що вказані особи виконували роботи саме для позивача та за вказівкою відповідних посадових осіб позивача. Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутні докази виплати позивачем грошової винагороди на користь вказаних осіб за виконану роботу. 
Крім того, до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем здійснено допуск ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп", а тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для видання припису Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 05.10.2020 р. № СМ 17732/177/АВ/П.
Також колегія суддів зазначає, що вимоги, викладені у оскаржуваному приписі, є незрозумілими та неможливими для виконання з огляду на те, що одна з осіб, яку зазначає відповідач як таку, що була допущена до роботи на користь позивача, є померлою.
У відповідності до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції у тому, що у відповідача не було належних правових підстав для висновку про допуск ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків на користь Роменського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Роменський агролісгосп", а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування припису Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 05.10.2020 р. № СМ 17732/177/АВ/П.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного припису відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у справі № 480/6991/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у справі № 480/6991/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський   	
Постанова складена в повному обсязі  29.11.21 р.