ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа №826/808/17
адміністративне провадження № К/9901/17572/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Бевзенка В.М., Стародуба О.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської ради на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 (головуючий суддя: Бужак Н.П., судді: Костюк Л.О., Кобаль М.І.) у справі №826/808/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просив:
визнати протиправним і скасувати рішення Київської міської ради № 997/997 від 28.07.2016 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у Солом`янському районі м. Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»;
стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5120 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 задоволено повністю. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 змінено шляхом доповнення його резолютивної частини пунктом третім наступного змісту: «Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; код ЄДРПОУ 22883141) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП; НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5 120 грн (п`ять тисяч сто двадцять гривень нуль копійок)».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 залишено без змін.
01.04.2021 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника позивача - адвоката Рибченко Наталії Миколаївни надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 350 грн. До клопотання долучено пакет підтверджуючих документів.
15.04.2021 Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалено додаткову постанову у справі, якою, з урахуванням ухвали апеляційного суду від 03.06.2021 про виправлення описки, стягнуто з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; код ЄДРПОУ 22883141) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП; НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 350,00 грн (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень нуль копійок).
Не погоджуючись із додатковим судовим рішенням у справі, відповідач подав касаційну скаргу. 
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2021 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ДОВОДИ ЗАЯВНИКА
Позивач в порядку статті 139 КАС України до ухвалення судового рішення у справі повідомив суд апеляційної інстанції про намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Протягом наступних п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі на адресу апеляційного суду від представника позивача - адвоката Рибченко Н.М. надійшло клопотання про долучення документів та ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 350 грн.
ІV. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Враховуючи співмірність понесених позивачем витрат з урахуванням складності справи, витраченого часу та обсягу наданих адвокатом послуг, беручи до уваги, що понесення цих витрат підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці витрати відносяться до судових витрат по справі у розумінні статті 132 КАС України та підлягають до стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що заявлені до компенсації витрати на правничу допомогу не відповідають критеріям обґрунтованості та їх пропорційності до предмету спору. Також скаржник стверджує, що розрахунок витрат на правничу допомогу здійснено за прейскурантом адвоката Рибченко Н.М., в той час як правнича допомога фактично надавалася іншим адвокатом - ОСОБА_3 Скаржник також стверджує, що 1) дана судова справа не має суттєвого та вирішального значення для позивача, оскільки рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є одним із етапів оформлення прав на землю; 
2) апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу Київської міської ради складалися із посилань на рішення судів у інших справах та частин скопійованого тексту судових рішень, що свідчить про формальний підхід та технічну роботу, а не власні висновки, аналіз норм та умовиводи адвоката; 3) аналіз судової практики не є видом правової допомоги.
На адресу Верховного Суду від представника позивача - адвоката Рибченко Н.М. надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому з посиланням на обґрунтованість та законність рішення суду апеляційної інстанції останній просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Третя особа правом на подачу відзиву не скористалася.
VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Спірним у цій справі є стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 350 грн.
Так, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду   за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, у випадку задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КВ № 6075 від 26.04.2018 року) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №11/05-1 від 11.05.2018.
В подальшому 25.01.2021 між позивачем, ОСОБА_3 та адвокатом Рибченко Н.М. було укладено додаткову угоду № б/н до договору про надання правової (правничої) допомоги №11/05-1 від 11.05.2018.
Цією додатковою угодою передбачено таке:
1. Сторони дійшли згоди про заміну ОСОБА_3, який є адвокатом у Договорі №11/05-1 від 11.05.2018 про правову (правничу) допомогу (далі -Договір) на адвоката Рибченко Н.М. з правом отримання гонорару передбаченого Договором.
2. Сторони дійшли згоди, що після укладення цієї Додаткової угоди Сторона - 2 ( ОСОБА_1 ) сплачує повну суму гонорару передбачену п. 3 Договору за виконану Стороною   -   1 ( ОСОБА_3 ) роботу на користь Сторони - 3 ( ОСОБА_4 ).
3. Сторона - 1 ( ОСОБА_3 ) засвідчує, що після перерахунку Стороною - 2 повної суму гонорару передбаченого п. 3 Договору на користь Сторони - 3 ( ОСОБА_4 ) вважатиме виконаним у повному обсязі усіх обов`язків Сторони - 2 ( ОСОБА_1 ) за даним Договором та жодних претензій до Сторони - 2 не висуватиме.
Тобто, шляхом укладення зазначеного правочину сторони дійшли згоди в питаннях оплати наданих позивачу первісним адвокатом (ОСОБА_3) послуг в сфері правової допомоги при розгляді справи №826/808/17, відповідно доводи скаржника про відсутність підстав для компенсації на користь ОСОБА_4 витрат за представлену правничу допомогу є необґрунтованими. Та обставина, що ОСОБА_3 здійснював адвокатський супровід справи №826/808/17 в апеляційній інстанції відповідачем не заперечується.
Закон України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Згідно із положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно - виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги визначається за домовленістю між адвокатом та клієнтом з врахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин. Водночас гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи №826/808/17 суду надані наступні документи: завірена належним чином копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 11/05-1 від 11.05.2018; додаткова угода № б/н від 25.01.2021; рахунок № 1 від 30.03.2021 на суму 7   945 грн; рахунок № 2 від 30.03.2021 на суму 3   405 грн; кт виконаних робіт від 31.03.2021; детальний розрахунок від 31.03.2021; квитанція від 31.03.2021 №0.0.2072307238.1 на суму 7 945 грн; квитанція від 31.03.2021 № 0.0.2072313951.1 на суму 3 405 грн; завірена належним чином копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6055 від 08.02.2018; ставки гонорару адвоката Рибченко Н.М. на 2021 рік.
Касаційний суд наголошує, що необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у строки, визначені частиною сьомою статті 139 КАС України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно інформації, зазначеній у акті виконаних робіт від 31.03.2021, адвокатом під час апеляційного розгляду справи №826/808/17 надано наступні послуги:
- складання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду від 30.12.2020 по справі № 826/808/17 протягом 4 (чотирьох) годин:
сума - 4 540 грн. 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп.) за роботу адвоката протягом 4 (чотирьох) годин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1135 грн. 00 коп. згідно ставок адвокатського гонорару адвоката Рибченко Н.М на 01.01.2021;
- аналіз судової практики протягом 2 (двох) годин:
сума - 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) за роботу адвоката протягом 2 (двох) годин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1135 грн. 00 коп. згідно ставок адвокатського гонорару адвоката Рибченко Н.М на 01.01.2021;
- усна консультація з вивченням документів протягом 1 (однієї) години:
сума - 1135 грн. 00 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 коп.) за роботу адвоката протягом 1 (однієї) години із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1135 грн. 00 коп. згідно ставок адвокатського гонорару адвоката Рибченко Н.М на 01.01.2021;
а також:
- складання відзиву на апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі № 826/808/17 протягом 2 (двох) годин:
сума - 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) за роботу адвоката протягом 2 (двох) годин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1 135 грн. 00 коп. згідно ставок адвокатського гонорару адвоката Рибченко Н.М на 01.01.2021;
- аналіз судової практики протягом 1 (однієї) години:
сума - 1 135 грн. 00 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 коп.) за роботу адвоката протягом 1 (однієї) години із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1 135 грн. 00 коп. згідно ставок адвокатського гонорару адвоката Рибченко Н.М на 01.01.2021.
Разом вартість усіх послуг (робіт) за виконану роботу адвоката згідно із прейскурантом «Ставок гонорару адвоката Рибченко Н.М. на 01.0.1.2021 рік» складає 11 350 грн. В підтвердження оплати на користь ОСОБА_4 гонорару у сумі 11 350 грн суду надані банківські квитанції від 31.03.2021 №0.0.2072307238.1 (на суму 7 945 грн) та № 0.0.2072313951.1 (на суму 3 405 грн).
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що заявлені позивачем до стягнення суми витрат на правову допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи у розмірі 11 350 грн підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами. 
З огляду на викладене, з урахуванням результату розгляду справи (позов задоволено повністю), складності справи, витраченого часу та обсягу наданих адвокатом послуг, а також беручи до уваги, що понесення цих витрат підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що ці витрати відносяться до судових витрат по справі у розумінні статті 132 КАС України та підлягають до стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Відповідач скористався своїм правом та подав до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. В обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу суб`єкт владних повноважень послався на те, що заявлений до стягнення розмір витрат є неспівмірним із складеністю справи та обсягом наданих послуг.
Суд апеляційної інстанції проаналізував доводи відповідача і дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складностю справи, витраченим часом та обсягом наданих адвокатом послуг. Водночас переконливих доказів в спростування неспівмірності заявлених до компенсації витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем суду не надано. 
Аргументи скаржника спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
VІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.
Додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №826/808/17залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          В. М. Бевзенко 
                                                                                          О. П. Стародуб