ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року
м. Харків
справа №644/2522/19
провадження №22/818/5884/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Котелевець А.В., Яцини В.Б.,
Учасники справи :
Позивач:  Комунальне підприємство «Харківводоканал»
Відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою  представника  ОСОБА_2 адвоката Андрєєва Андрія Анатолійовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року, ухвалене суддею Бабенко Ю.П. 
у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення,
в с т а н о в и в:
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.12.2018 року у розмірі 13460 грн. 54 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2009 року по 31.12.2018 року у розмірі 6122 грн. 78 коп., інфляційні втрати за час прострочення – 1287 грн. 78 коп. та три відсотки річних від простроченої суми – 334 грн. 94 коп., а всього – 21206 грн. 04 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати на оплату судового збору в розмірі 1921 грн. В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 6218 грн. 80 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Андрєєв А.А. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду в частині вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу та постановити нове, яким задовольнити ці вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом безпідставно не прийнято до уваги акти-прийняття робіт по виконання договору про надання правової допомогу. Суд не дослідив умови договору про надання правової допомоги де серед іншого передбачені витрати на проїзд, проживання та інше. Зауважує, що від м.Бахмут до міста Харків близько 230 км. в одну сторону. Суд не дослідив розрахунок та передчасно вирішив питання про стягнення лише фактично понесених витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Харківводоканал» просить рішення суду в оскаржувані частині залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив із того, що витрати у сумі 6218 грн.80 коп є обґрунтованими та підтвердженими, співмірною по відношенню до складності справи, наданих послуг, пропорційною до обсягу наданих послуг. При цьому суд відмовив у стягненні транспортних витрат у вигляді витрат на придбання бензину. Суд не взяв до уваги, що договором про надання правової допомоги та додатками до нього не було передбачено обов`язкову особисту участь адвоката в суді, адвокат міг прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом не було визнано обов`язкову участь відповідача чи його представника в судовому засіданні. Крім того, надані суду копії квитанцій на придбання бензину не містять в собі інформацію про особу, яка придбала бензин, відсутні докази того, куди було використано даний бензин, яким чином і з якого населеного пункту адвокат прибув до суду.
Судова колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів справи, між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Андрєєвим А.А. було укладено договір №24 про надання правової допомоги від 30.11.2020 року, відповідно до умов якого сторони погодили фіксовану суму гонорару адвоката у розмірі 3000 грн. 
22.02.2021 року ОСОБА_2 та адвокатом Андрєєвим А.А. було укладено додаткову угоду до договору №24 про збільшення суми гонорару у розмірі 3000 грн.
Згідно остаточного розрахунку понесених витрат в зв`язку з розглядом справи становить 12662,54 грн.
13 травня 2021 року представник КП «Харківодоканал» Кипенко О.Є. подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що відповідачем та його представником не надано жодних доказів сплати ОСОБА_2 на користь адвоката Андрєєва А.А. зазначених витрат. Крім цього, адвокатом Андрєєвим А.А. під час укладання договору про надання правової допомоги не надано жодних доказів обсягу наданих ним послуг та їх вартості, переліку видів робіт, послуг з зазначенням їх вартості та витраченого на це часу. Представником відповідача не надано жодних доказів необхідності відряджень з м. Бахмут до м.Харкова з метою особистої участі у розгляді справи, не надано доказів сплати відповідачем добових адвокату, як це визначено договором. Крім цього, представник позивача звертає увагу, що витрати на правничу допомогу складаються в загалом із транспортних витрат. З урахуванням викладеного, просила зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката Андрєєва А.А.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.
Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Судом встановлено, що сторони уклали уклав договір про надання правової допомоги. За умовами вказаного договору адвокат Андрєєв А.А. діючи в інтересах ОСОБА_2 , зобов`язувався здійснювати/надавати правову допомогу.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оскільки представником відповідача не надано детального розрахунку з якого б вбачалось скільки годин витрачено на ті, чі інші, дії вчиненні по справі судова колегія позбавлена можливості їх встановити. 
Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду, що договором про надання правової допомоги №21 та додатком до нього визначено «гонорар адвоката» у сумі 6000,00 по 3000,00 грн. Вказана сума витрат є обґрунтованою, доведеною та співмірною по відношенню до складності справи, наданих послуг, пропорційною до обсягу наданих послуг. 
Також, судова колегія погоджується з тим, що транспортні витрати у вигляді витрат на придбання бензину не підлягають задоволенню. З наданих суду копії квитанцій на придбання бензину не містять в собі інформацію про особу, яка придбала бензин, відсутні докази того, куди було використано даний бензин, яким чином і з якого населеного пункту адвокат прибув до суду. 
Також судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про стягнення витрат понесених на копіювання та роздрукування, оскільки вони непідтверджені належними та допустимими доказами. В квитанція на а.с.125 не зазначено, ким було замовлено ксерокопію та по якій справі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для його скасування.
Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381 - 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 адвоката Андрєєва Андрія Анатолійовича – залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                         О.М.Хорошевський

Судді:                                                                А.В.Котелевець
                                                                       
                                                                       В.Б.Яцина
повний текст постанови складено 25.11.2021