ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 жовтня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №587/449/21 
Номер провадження 22-ц/816/1381/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
сторони справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2021 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого в м. Суми,

                                                                 в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у березні 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №490921724 від 29.07.2014 року в розмірі 69092,50 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 490921724, за яким відповідачка отримала 12920,07 грн кредитних коштів зі сплатою 39,90% річних. 21.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи», яке у свою чергу, 26.12.2018 року відступило право вимоги ТОВ «ФК «ВЕСТА». 16.01.2019 року ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Станом на 13.01.2021 року розмір кредитної заборгованості складає 69092,50 грн, з яких: 12849,66 грн - за тілом кредиту, 22394,45 грн - за відсотками на дату відступлення права вимоги та 10380,96 грн відсотків з дати відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості, пеня - 18000 грн, нараховані 3 % річних – 1157,53 грн, втрати від інфляції – 2332,21 грн, подвійна облікова ставка НБУ – 1977,69 грн. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2021 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №490921724 від 29.07.2014 року у розмірі 53244,11 грн, яка складається з: 12849,66 грн - тіла кредиту, 22394,45 грн - заборгованості за відсотками, 18000 грн - пені.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 1749 грн 30 коп. повернення судового збору та 3000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок укладення договорів факторингу відбулася зміна кредитодавця у зобов`язанні, яке належним чином не виконане позичальником, тому ТОВ «Вердикт Капітал» має право натягнення заборгованості, яка існувала на момент відступлення права вимоги. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволення вимог позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
При цьому вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості, оскільки позивачем не було надано жодного первинного бухгалтерського документу на підтвердження кредитної заборгованості та не додано додатків до договорів факторингу про відступлення права вимоги саме за спірним кредитним договором, а наданий витяг не є належним доказом.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без мін. Вказує, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, тому підстав для скасування рішення не має. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як вбачається із цивільної справи, що 29.07.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №490921724, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 12920,07 грн (п. 2.1 кредитного договору) з процентною фіксованою ставкою за користування кредитом 39,90% (п. 2.2 договору), шляхом безготівкового перерахунку на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику в ПАТ «Альфа-Банк» (п. 2. 4 договору). Дата остаточного повернення кредиту – 30.07.2019 року (п. 2. 3 договору) (а.с. 10-13).
Додатком до зазначеного договору є погоджений сторонами графік погашення заборгованості, відповідно до якого платежі повинні були здійснюватися помісячно рівними частинами (а.с. 14-17).
Кредиторами неодноразово було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 490921724 від 29.07.2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , а саме:
- згідно з умовами договору факторингу № 1 від 21.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило свої права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», а останнє їх набуло (а.с. 26);
- за договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги (а.с. 27-41);
- за договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє набуло право вимоги (а.с. 42-52).
Згідно з витягом з додатку № 1-2 до договору про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, до ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 490921724 від 29.07.2014 року перейшло право вимоги на такі суми: 12849,66 грн – залишок по тілу кредиту; 22394,45 грн – залишок по відсотках; 18000,00 грн – залишок по пеням і штрафам (а.с. 54).
До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 13.01.2021 року, розмір якої становить 69092,50 грн, з яких: 12849,66 грн - за тілом кредиту, 22394,45 грн - за відсотками на дату відступлення права вимоги та 10380,96 грн відсотків з дати відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості, пеня - 18000 грн, нараховані 3 % річних – 1157,53 грн, втрати від інфляції – 2332,21 грн, подвійна облікова ставка НБУ – 1977,69 грн (а.с. 20-25).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У справі, що розглядається, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору).
Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до умов п. 2.1 договору про відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, в редакції додаткової угоди до вказаного договору від 17.01.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступила ТОВ «Вердикт Капітал» всі права за кредитним договором № 490921724 від 29.07.2014 року, в тому числі права нараховування відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами кредитного договору.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12849,66 грн та 22394,45 грн – по відсотках на дату відступлення права вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Факт укладення кредитного договору та отримання за ним ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, а саме належним чином засвідченою копією кредитного договору № 490921724 від 29.07.2014 року та додатками до нього, а факт відступлення права вимоги за вказаним договором підтверджується належним чином засвідченим додатком № 1-2 до договору про відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, в якому зазначено всі дані про боржника ОСОБА_1 : ІПН позичальника, номер кредитного договору, дату отримання кредиту, валюту кредиту, залишок по тілу кредиту, по відсотках, по комісіям, по пеням і штрафам, адреса реєстрації, паспортні дані (а.с. 54).
Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» додано копію додатку 1-1 до договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року (перелік договорів щодо яких відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за спірним кредитним договором). 
Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. 
Що стосується вимог про стягнення заборгованості за пенею то слід зазначити наступне. 
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Як уже зазначалося вище, до позивача за договором відступлення перейшло право вимоги на 18000,00 грн по пеням та штрафам (без визначення сум заборгованості по кожному з видів неустойки) (а.с. 54), проте, як вбачається з умов кредитного договору, ним не врегульовано питання сплати пені (п. 13 розділу 2 договору передбачено лише порядок нарахування та розміри штрафів), в матеріалах справи відсутній розрахунок цієї суми, здійснений первісним кредитором ПАТ «Альфа-Банк», тому з урахуванням положень ст. 514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом), оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази прав первісного кредитора нараховувати пеню, умови такого нарахування та розмір, а позивачем заявлені лише вимоги про стягнення заборгованості пені, - апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог нового кредитора про стягнення пені в розмірі 18000,00 грн слід відмовити з наведених мотивів.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог товариства про стягнення заборгованості за пенею.
Через відмову у задоволенні вимоги про стягнення пені за кредитним договором, абзаци другий та третій резолютивної частини рішення слід змінити виключивши  необґрунтовано стягнуту суму пені та здійснити перерозподіл судових витрат, присуджених судом першої інстанції.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 1157,93 грн у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 2000,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Крім того, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1151,11 грн у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 18000,00 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в  задоволенні.

         Абзаци другий та третій резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 490921724 від 29.07.2014 року у розмірі 35244,11 грн, яка складається з: 12849,66 грн - тіла кредиту, 22394,45 грн - заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 1157,93 грн у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 2000,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 1151,11 грн у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                              С.С. Ткачук

Судді:                                                                                          О.Ю. Кононенко

                                                                                                    О.І. Собина