ф
УХВАЛА

05 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 360/3649/20
адміністративне провадження № К/9901/34865/21  
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу  представника ОСОБА_1 - адвоката Циби Дмитра Михайловича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року  у справі  №360/3649/20 за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради, Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
01 жовтня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника ОСОБА_1 - адвоката Циби Дмитра Михайловича до Сєвєродонецької міської ради в якому просив суд:
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради з 03 вересня 2020 року;
- стягнути з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2020 року по 01 жовтня 2020 року у розмірі 21119,86 грн.
27 січня 2021 року рішенням Луганського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11    травня 2021 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження в.о. міського голови Сєвєродонецької міської ради № 227/1 від 31 липня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради».
В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду представник позивача подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 20   вересня    2021 року.
У касаційній скарзі представником позивача зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі №400/262/19.
Також представником позивача в касаційній скарзі зазначено, що Верховному Суду необхідно під час розгляду вказаної справи застосувати правову позицію Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі №21-484а14.
Проте, в касаційній скарзі скаржником не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, а також не наведено обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справах №400/262/19, №21-484а14 є подібними.
Подана касаційна скарга представника позивача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, посилання на постанову Верховного Суду, незгоду з рішеннями суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. 
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.  
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Крім того, Судом установлено, що представник позивача уже подавав касаційну скаргу, яка ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2021 року (К/9901/28896/21) повернута особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстави, передбаченою пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Подаючи касаційну скаргу вдруге, скаржником так і не викладено підстави для касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з чим така касаційна скарга підлягає поверненню.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення представником позивача підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктами 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме позивачем не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначеній постанові Верховного Суду, а також покликаючись на постанову Верховного Суду не обґрунтував, що ця постанова ухвалена у справі за подібними відносинами із цією справою, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Циби Дмитра Михайловича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року  у справі  №360/3649/20 за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради, Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди- повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.    

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Шевцова