КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 761/47743/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13224/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року                                                                                                    м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                        
                                         при секретарі      Кузьмич Р.Р.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Савицького О.А.,- 
 
      встановив:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив: припинити право спільної сумісної власності на: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 110,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 148,2 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 98,6 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000; земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101; автомобіль «Infinity QX70», номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова     НОМЕР_2 ; Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 98,6 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000; Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 110,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 148,2 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101; земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101; автомобіль «Infinity QX70», номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова     НОМЕР_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Починаючи з 25 вересня 2008 року і до моменту звернення до суду із позовом, сторонами набуто у спільну сумісну власність майно. Враховуючи, що спірне майно було придбано за рахунок спільних доходів, відтак майно є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки кожний із об`єктів спірного майна є неподільною річчю, позивач просить здійснити поділ майна у запропонований ним спосіб.
Рішенням   Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року позов задоволено.
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на наступне майно:
- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 110,5 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101;
- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 148,2 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101;
- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 98,6 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000;
- земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101;
- транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова     НОМЕР_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 98,6 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000.
Визнано за  ОСОБА_2 право особистої приватної власності на наступне майно:
- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 110,5 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101;
- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 148,2 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101;
- земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101;
- транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова     НОМЕР_2 .
Стягнуто з  ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9 605 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення фактичних обставин справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга безпідставна, а рішення суду законне та обґрунтоване.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін, як майно подружжя придбане в шлюбі, а тому підлягає поділу в рівних частках кожному.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що 25 вересня 2008 року сторони уклали шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 .
Заочним рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 06 квітня 2020 року.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2013 року.
05 лютого 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер: 2110100000:46:003:0343.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 110,5 кв.м, а також житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 148,2 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м.
20 листопада 2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що спірне майно придбано за спільні кошти сторін, а тому в силу закону є спільною сумісною власністю подружжя. Домовленості щодо поділу спірного майна не досягнуто. Оскільки кожний із об`єктів спірного майна є неподільною річчю, позивач просить здійснити поділ майна, визнавши за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а за відповідачем право власності на решту майна. 
Позивач зазначає, що оскільки відповідач проживає у м. Ужгород, є  доцільним, щоб об`єкти, які розташовані у м. Ужгород, належали на праві власності відповідачу. Крім того, позивач зазначає, що автомобіль використовується відповідачем у повсякденному житті та є необхідним для забезпечення належних умов у вихованні та розвитку дитини, а відтак є доцільним залишити його дружині.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Положеннями ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ході розгляду справи сторони не спростовували презумпцію рівності часток подружжя. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірне майно придбано під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.
Здійснюючи поділ майна та виділяючи кожній зі сторін індивідуально визначене майно, суд першої інстанції виходив із принципу диспозитивності, та врахував, що відповідач не заперечувала про необхідність залишення за нею права власності на житлові будинки, земельну ділянку, та транспортний засіб.
Доводи апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишився факт юридичної реєстрації розірвання шлюбу і його неіснування у правовому полі протягом шести років з листопада 2012 року і до моменту його юридичного поновлення у листопаді 2018 року, колегія суддів не приймає, оскільки шлюб між сторонами укладено у 2008 році, а фактично шлюб розірвано рішенням суду у 2020 році. Рішення суду, яким шлюб було розірвано в квітні 2011 року, в подальшому було скасовано судом, а позов залишено без розгляду. При пред`явленні нового позову про розірвання шлюбу в 2018 році,  ОСОБА_2 , безпосередньо, в позові зазначила, що шлюбні відносини сторін припинились в 2017 році.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи наявні докази, подані відповідачем, які підтверджують факт непроживання однією сім`єю з позивачем з 2008 року, колегія суддів відхиляє, оскільки надані відповідачем довідки зі школи та дитячого садочку, про те, що позивач не бере участі у вихованні дочки, - не може підтверджувати факт не проживання сторін. Протокол опитування адвокатом свідків, не є належним та допустимим доказом, оскільки свідки мають допитуватись судом в судовому засіданні в порядку, передбаченому процесуальним законом. В свою чергу, свідки, які допитувались в судовому засіданні, підтвердили факт спільного проживання сторін, ведення ними спільного господарства тощо.
Доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка, квартира та автомобіль придбані за особисті кошти відповідача, а позивач не мав самостійного доходу, не займався вихованням дитини чи веденням спільного господарства, колегія суддів не приймає, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цим обставинам суду не надано.
Відповідачем також не надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності грошових коштів, за які було придбано майно, зокрема виписки з банківських рахунків, довідки про отримані доходи, податкові декларації про майновий стан і доходи, тощо.  
Посилання в апеляційній скарзі на те, що будинок по АДРЕСА_1 був побудований до укладення шлюбу між сторонами, колегія суддів відхиляє, оскільки ця обставина не підтверджена.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено принцип рівності часток подружжя у спільній власності на спірну квартиру, а відповідача протиправно позбавлено право власності на спірну квартиру, колегія суддів не приймає, оскільки усе спільне спірне майно подружжя виділено судом сторонам в рівних частках, з урахуванням дійсної вартості цього майна.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 23 червня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                               Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                                                                                         В.І. Олійник