УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10677/20 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М. 
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 05 травня 2021 року суддею Зосименком О.М. у м. Житомирі, 
у справі №295/10677/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Житомирській області, третя особа - ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Служби автомобільних доріг у Житомирській області (далі - Служба), у якому, з урахуванням заяви від 02 жовтня 2020 року (а.с. 20-22), просив стягнути із відповідача 11240 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн - моральної шкоди. Обґрунтовував вимоги тим, що 01 вересня 2017 року рухався по автошляху сполученням «Житомир-Виступовичі» в напрямку м. Коростеня і на ділянці дороги за 116 м від дорожнього знаку с. Небіж здійснив наїзд на яму в дорожньому покритті, внаслідок чого відбулося пошкодження дисків коліс автомобіля.
Протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23 березня 2021 року до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено - ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Житомирський облавтодор») (а.с.116-118).
Рішенням цього суду від 05 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову  ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .
Крім доводів, викладених у позовній заяві вказав, що належним відповідачем у справі є Служба, оскільки на балансі останньої знаходиться автомобільна дорога «Житомир-Виступовичі» в напрямку м.Коростеня, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода. Послався на судову практику у подібних правовідносинах (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №686/5458/17, від 24 жовтня 2018 року у справі №465/11817/16-ц), відповідно до якої, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами. Вказав, що укладений між Службою та ДП «Житомирський облавтодор» договір, умовами якого визначено, що останнє несе відповідальність за технічний стан автомобільних доріг, безпеку дорожнього руху, надає право Службі у регресному порядку стягнути з ДП «Житомирський облавтодор» кошти за неналежне виконання умов договору. Тому, вважає висновки суду про відмову у задоволенні позову з огляду на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача помилковим.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП «Житомирський облавтодор» Литвинчук Ю.В. просила апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 . Вказала, що Служба є належним відповідачем у справі, саме на неї покладено обов`язки вчиняти всі необхідні дії для забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на її балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником (ДП «Житомирський облавтодор») покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином. Невиконання чи неналежне виконання підрядником умов договору не звільняє замовника від відповідальності перед третіми особами, які не є стороною договору підряду (а.с.164-166).
У своєму відзиві представник Служби Прокопів І. просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення - без змін. Зазначив, що позивачем не доведено підстав для цивільно-правової відповідальності Служби, окрім того позов подано до неналежного відповідача. Послався на правові позиції Верховного Суду щодо належного відповідача у ідентичних справах №465/11817/13-ц від 24 жовтня 2018 року та №137/1428/16-ц від 22 липня 2019 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2017 о 15 годині 40 хвилин до Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області надійшло телефонне повідомлення ОСОБА_1 про те, що на ділянці автодороги сполученням «Житомир-Коростень» поблизу с. Небіж, Хорошівського району, Житомирської області внаслідок незадовільного дорожнього покриття заявник пошкодив два автомобільні колеса. Матеріали даного повідомлення було внесені в ЖЄО № 2534 від 01.09.2017. 
Цього ж числа о 16 годині 32 хвилини до Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області надійшло повторне повідомлення ОСОБА_1 , з проханням прискорити СОГ. Матеріали даного повідомлення було внесено в ЖЄО №2535 від 01.09.2017, що підтверджується рапортом інспектора (а.с.101, 103). у позивача відібрані пояснення, в яких останній пояснив, що рухався на автомобілі ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхавши поворот на с.Небіж, здійснив наїзд на яму в дорожньому покритті, внаслідок чого пошкоджено легкосплавні диски двох колес.
Як вбачається зі схеми до протоколу ОМП від 01.09.2017, на ній зображено два автомобілі ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , яма на автодорозі (розмір ями 1,2м х 0,6м, глибина до 2,5см). 
Висновком за результатами телефонних повідомлень ОСОБА_1 , затвердженого начальником Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області 30.09.2017 встановлено, що дійсно 01.09.2017 близько 16 години 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автошляху сполученням «Житомир-Виступовичі» (автошлях регіонального значення Р28) в напрямку м.Коростеня. На ділянці дороги за 116м від дорожнього знаку с.Небіж відбувся наїзд на яму в дорожньому покритті (розмір ями 1,2мх0,6м, глибина до 2,5 см), внаслідок чого відбулося пошкодження дисків колес (переднього правого та заднього правого). Якість покриття даної ділянки автошляху контролюється Службою автомобільних доріг у Житомирській області, а саме відділом якості і технічного контролю доріг Філії «Володарського-Волинський райавтодор» дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія». Перевірку за фактом повідомлення ОСОБА_1 закінчено, так як вказане повідомлення не містило ознак кримінального правопорушення. 
Листом начальника Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 30.09.2017 за №1185/215/03 ОСОБА_1 повідомлено про результати перевірки та запропоновано звернутися до суду для відшкодування матеріальної шкоди. 
На підтвердження суми матеріальних збитків позивачем надано суду товарний чек від 16.05.2017 про придбання ним чотирьох легкосплавних дисків на суму 11240грн. 
Крім того, судом встановлено, що автомобільна дорога Житомир-Виступовичі в напрямку м. Коростень на ділянці дороги за 116 м від дорожнього знаку с. Небіж в напрямку м. Коростеня знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг в Житомирській області.
Також, 21.07.2017 між Службою  (замовник) і ДП  "Житомирський  облавтодор" (підрядник)  укладено договір №79 (далі-Договір), за умовами якого підрядник зобов`язався надати замовнику послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 1442,4 км, згідно з  вимогами діючих  нормативно-правових  актів,  зокрема "Технічних  правил ремонту  та утримання  автомобільних доріг  загального користування України", "Класифікації робіт з ремонтів автомобільних  доріг загального  користування",  "Класифікацій  робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування", а замовник зобов`язаний прийняти і оплатити послуги.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки відповідно до умов вищевказаного договору підряду ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» взяв на себе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 17.02.2021 № 468/477/18 та від 21.05.2021 № 753/10817/16-ц саме Служба як замовник несе ризики пов`язані з вибором підрядника та визначенням завдань на виконання робіт. Остання повинна здійснювати контроль за забезпеченням безпечного руху на автомобільних дорогах, які перебувають на її балансі, усувати виявлені недоліки, що несуть ризик настання негативних наслідків, завдання шкоди учасникам дорожнього руху. А тому саме на Службу покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, пов`язаної з неналежним експлуатаційним утриманням доріг.
Отже, позов поданий до належного відповідача. 
Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прав, має прав на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
Тобто, у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, яку має спростувати відповідач, а позивач не повинен доводити його вину.
У даному випадку  обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на не доведення наявності підстав для цивільно-правової відповідальності Служби за шкоду, завдану майну позивача, є безпідставними, з огляду на наявні у матеріалах справи докази та презумпцію завдавача шкоди, яку не спростував відповідач.
Так, позивачем надані належні докази, зокрема висновок № 1983 за результатами його телефонних повідомлень та матеріали перевірки, які підтверджують, що останній, рухаючись на ділянці дороги, яка перебуває на балансі відповідача, здійснив наїзд на яму, внаслідок чого пошкоджено належне йому майно - переднє праве та заднє праве колесо, належного йому на праві власності автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 88, 98-111). 
Зазначена подія підтверджена: рапортом ОЧ ЖЄО №2534 від 01.09.2017, рапортом ОЧ ЖЄО №2535 від 01.09.2017, рапортом на приєднання від 02.09.2017, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.09.2017, поясненнями, відібраними під час перевірки у ОСОБА_1 від 01.09.2017, протоколом огляду місця події від 01.09.2017, планом-схемою до цього протоколу, фотоілюстраціями до протоколу ОМП від 01.09.2017 ЖЄО №2534 та №2535 від 01.09.2017.
Матеріалами перевірки чітко зафіксовано, що внаслідок наїду на яму відбулося пошкодження дисків переднього та заднього коліс автомобіля, належного позивачеві.
Будь-яких доказів, що саме позивач винний у даній дорожньо-транспортній пригоді відповідач суду не надав, а матеріали справи не містять. 
Посилання на не притягнення відповідача до адміністративної відповідальності є безпідставними, оскільки це не спростовує наявність причинного зв`язку між винною бездіяльністю відповідача по забезпеченню належного утримання доріг і шкодою.
Таким чином, позивачем доведено, що пошкодження його майна сталося через незадовільне утримання дороги, балансоутримувачем якої є відповідач, а тому збитки має бути відшкодовано останнім. 
Вартість одного диска згідно наданого позивачем товарного чека становить 2810грн (а.с. 24). Матеріали справи містять докази пошкодження двох дисків переднього та заднього правого колеса.
Розмір шкоди відповідач не спростував, а тому аргументи останнього у цій частині є безпідставними.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача 5620 грн майнової шкоди (вартість двох легкосплавних дисків). 
Підстав для відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної скарги не вбачає оскільки позовна заява містить посилання лише на норми матеріального права, натомість не містить обґрунтувань характеру та розміру такої шкоди, доказів спричинення моральної шкоди позивач суду не надав.
Колегія суддів не враховує правові позиції Верховного Суду у справах №465/11817/13-ц від 24 жовтня 2018 року та №137/1428/16-ц від 22 липня 2019 року, та посилання Служби на те, що згідно з даною судовою практикою, належним відповідачем у справі має бути ДП «Житомирський облавтодор», з огляду на зміст ухвалених в подальшому постанов Верховного Суду від 17.02.2021 № 468/477/18 та від 21.05.2021 № 753/10817/16-ц.
З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 727,30 грн (34,6 % від 2102 грн сплаченого судового збору).
Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з Служби автомобільних доріг у Житомирській області на користь ОСОБА_1 5620 грн матеріальної шкоди та 727,30 грн судових витрат.
У решті вимог позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий    Судді        

 Повний текст постанови складений 15 листопада 2021 року.