ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                              Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
29 жовтня 2021 р. 	Справа № 520/3090/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року  по справі  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В с т а н о в и в:
24.02.2021 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати 01.01.2021 року в розмірі 6000 грн, згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі № 520/11643/18;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 року в розмірі 6000 грн., згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі № 520/11643/18.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року, що набрало законної сили 31.05.2019 року по справі 520/11643/18 його позовні вимоги задоволено та зобов`язано Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду  України Харківської області здійснити позивачу перерахунок та виплату основної державної пенсії на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України  від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закон № 796-XII) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 80 %, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності, починаючи з 01.10.2017 року.
В липні 2019 року йому проведено перерахунок пенсії і станом на час звернення  до суду виплачується згідно вищевказаного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року, при цьому враховується мінімальна заробітна плата, встановлена  на 01.01.2017 року у розмірі 3200 грн.
Позивач вказує, що відповідно до ст. 8 Закону України від 15.12.2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі – Закон № 1082-IX) мінімальну заробітну плату з 01.01.2021 року установлено в розмірі 6000 грн., але відповідачем не проведено у зв`язку з цим перерахунок пенсії. 
Заперечуючи  вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 ,  у відзиві  ГУ ПФУ в Харківській області вказує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі 520/11643/18 позивачу здійснено перерахунок пенсії. На думку відповідача, немає підстав для перерахунку та виплати пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2021 року та відсотку працездатності, оскільки у вищезазначеному рішенні судом зобов`язано здійснити вказаний перерахунок пенсії позивачу саме з 01.10.2017 року і відсутнє зобов`язання суду проводити перерахунок з 01.01.2021 року, тому відповідачем такий перерахунок не проводився, у зв`язку з чим пенсійний орган вважає позовні вимоги безпідставними.
          Рішенням  Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
          В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що наявність підстав для визнання протиправними дій пенсійного органу щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.01.2021 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 6000 грн. При цьому, такий перерахунок має бути здійснений в силу законодавчих приписів, наведених судом, а не згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі 520/11643/18.
          Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач   ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року повністю і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позов.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин  справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 319 КАС України слід скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.
           Судом встановлено, що  рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі 520/11643/18, що набрало законної сили 31.05.2019 року, визнано протиправною бездіяльність Чугуївського Пенсійного фонду України Харківської області, (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) щодо нездійснення перерахунку та виплати основної державної пенсії позивачу на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 80%  починаючи з 01.10.2017 року, та зобов`язано Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити відповідний перерахунок,  виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 80 %, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності починаючи з 01.10.2017 року.
          На виконання зазначеного рішення суду позивачу в липні 2019 року було здійснено перерахунок пенсії з 01.10.2017 року. При обчисленні пенсії відповідачем брався показник мінімальної заробітної плати  станом на 01.01.2017 року. 
           05.01.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2021 року відповідно до ст. 8 Закону України від 15.12.2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» із застосуванням положень,  передбачених станом на 01.01.2021 року. ( а.с.6). 
          Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 03.02.2021 року № 1012-519/А-02/8-2000/21, позивача повідомлено, що на виконання рішення суду від 27.06.2019 року по справі 520/5026/19  йому проведено перерахунок пенсії з 01.01.2019 року. Однак, рішення суду від 30.01.2019 року по справі 520/11643/18, що набрало законної сили 31.05.2019 року не зобов`язують пенсійний орган проводити подальші перерахунки пенсії в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що згідно статті 372 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому  Законом України від 02.06.2016 року  № 1404-VIII «Про виконавче провадження» ( далі – Закон  № 1404-VIII).
          Згідно з положеннями ч.1  Закону  № 1404-VIII  виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
          Своєю чергою, у  ч. 1   ст. 11 Закону  № 1404-VIII    йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
          З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому  Законом України «Про виконавче провадження».
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року по справі №К/9901/5305/19.
          Згідно  статті 382 КАС України  визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
          Відповідно до вимог  статті 383 КАС України  особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
          Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
          Колегія суддів зазначає, що вищезазначені правові норми  КАС України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
          Наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
          Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
          Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
          Таким чином, відмова пенсійного органу у перерахунку пенсії може бути оскаржена відповідно до ст. 383 КАС України.
          Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої  статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
          Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
          Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити  статті 129-1 Конституції України.
          З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
          Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.
          За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
          Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі    № 522/10140/17.
          Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору  і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої  статті 238 КАС України.
          Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
          Згідно з ч.1  ст.319 КАС України  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями  238,  240  цього  Кодексу.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року,- задовольнити  частково.
          Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року по справі № 520/3090/21 - скасувати.
          Прийняти постанову, якою закрити провадження у справі № 520/3090/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  про визнання дії (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова