П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/306/21-а 
                                                Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна   
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
02 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В., 
представника відповідача: Порхун Л.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 18.06.2020 року, яким скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.05.2016 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 .
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 11.05.2016 року відповідачем прийнято рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України". В подальшому позивач отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . 
07.09.2016 року позивач отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 зі строком дії до 07.09.2026 року. 
Відповідно до вимог наказу ДМС України № 42/аг від 02.06.2020 в Державній міграційній службі України проаналізовано відповідну інформацію та здійснено перевірку законності набуття особами громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001, в тому числі щодо позивача.
Відповідно до довідки про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням №0501.4.1/9684-20 від 18.06.2020 громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець Російської Федерації набув громадянство України за територіальним походженням на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме:
при подачі заяви та документів для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 від 24.06.2015 р. з відміткою про перетин державного кордону України 02.03.2016 р.
Під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, встановлено, що на 25.03.2016 р. (на момент подачі заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походження відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України») ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за межами України, а по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , зазначеному в матеріалах справи, у період з 05.06.2015 р. державний кордон України жодна особа не перетинала (перевірка по системі «АРКАН» щодо перетину державного кордону за № 0501.5/8873-20 від 04.06.2020 р.).
18.06.2020 року уповноваженою особою відповідача підготовлено подання №5001.4.1/9697-20 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем, яке було погоджено та першим заступником начальника УДМС України у Вінницькій області прийнято рішення №5001.4.1/9697-20 про скасування рішення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.05.2016 року про набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем, у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок подання неправдивих відомостей щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , зазначеному в матеріалах справи.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно з положеннями статті 17 вказаного Закону громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про громадянство України" визначено, що підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.
В силу статті 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Також, Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
За змістом пункту 92 Порядку №215 територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:
за народженням;
за територіальним походженням;
внаслідок поновлення у громадянстві;
внаслідок усиновлення;
внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;
внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;
у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;
внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;
за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
До повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.
Згідно пункту 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.
У відповідності до підпункту "б" пункту 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи, зокрема: документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
За приписами пункту 97 Порядку №215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.
Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.
З системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Отже, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.
Слід зазначити, що з матеріалів справи №1915/2016 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 вбачається, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1     статті 8 Закону України "Про громадянство України".
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону України "Про громадянство України" громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" (в редакції станом на момент набуття позивачем громадянства України) визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
З матеріалів справи встановлено, що 28.03.2016 позивач, громадянин Російської Федерації, звернувся до Могилів - Подільського РС УДМС у Вінницькій області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України", оскільки його мати ОСОБА_3 , народилася в Україні.
Згідно копії свідоцтва про народження позивача за реєстраційним номером НОМЕР_4 ОСОБА_4 є його матір`ю.
Згідно з декларацією про відмову від іноземного громадянства від 12.05.2016 позивач зобов`язався повернути паспорт громадянина Росії до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Росії та не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.
В свою чергу, слід зазначити, що підставою для порушення питання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивача слугувало те, що за результатами проведеної перевірки, посадовими особами Міграційної служби України встановлено, що при подачі заяви та документів для оформлення набуття громадянства України заявником було надано паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 виданий 24.06.2015 органом ФМС 86001, з штампом про перетин державного кордону України від 02.03.2016, але під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан», щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (№ 0501.5/8873-20 від 04.06.2020), встановлено, що станом на 25.03.2016 (дата подачі заяви про оформлення набуття громадянства України) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за межами України, по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , зазначеному в матеріалах справи, державний кордон України жодна особа не перетинала.
Відтак, при поданні заяви про оформлення громадянства України за територіальним походженням позивачем було пред`явлено уповноваженій особі відповідача оригінал паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_3 , по якому, як зазначає позивач, він в`їхав на територію України 02.03.2016.
Даний факт підтверджується також копією паспорта позивача № НОМЕР_3 , яка міститься в матеріалах справи №1915/2016 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 .
Слід зауважити, що вказаний паспорт позивача містить відмітку про перетин державного кордону України повітряним шляхом 02.03.2016 року.
При цьому, слід зауважити, що при розгляді документів позивача щодо набуття громадянства України за територіальним походженням у посадових осіб відповідача не виникало питань щодо недійсності (несправжності) такої відмітки про перетин державного кордону України, а, відповідно, і про недостовірність ( неправдивість) повідомлених позивачем даних.
Відповідно до частин 5-8 статті 8 Закону України "Про громадянство України" (у редакції, чинній на момент прийняття рішення від 19.02.2016) іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України, а також від осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та осіб без громадянства.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.
Тобто, вказані норми законодавства покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави про зобов`язання припинити іноземне громадянство, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Водночас, у частині 8 статті 8 Закону України "Про громадянство України" не встановлено строку протягом якого особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, повинна повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави, тому, виходячи з системного тлумачення статті 8 Закону України "Про громадянство України", строк не може перевищувати строку, що встановлений у частині 5 вказаної статті, тобто 2 роки з моменту набуття громадянства України.
Слід звернути увагу на ту обставину, що позивач, подаючи 12.05.2016 декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язався повернути паспорт громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Російської Федерації та не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.
Як встановлено із пояснень представників позивача, позивач після набуття громадянства України повернув  паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 виданий на його ім"я до уповноважених органів цієї держави. 
Зазначені твердження відповідачем не спростовано, також відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про не повернення позивачем паспорта громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави та подальше використання такого паспорта позивачем.
Отже, вказана обставина має важливе значення в світлі тверджень відповідача, що під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо перетину позивачем кордону України встановлено, що станом на 25.03.2016 (дата подачі заяви про оформлення набуття громадянства України) позивач по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , зазначеному в матеріалах справи, державний кордон України жодна особа не перетинала.
У відповідності до пп. 2.5.7 п. 2.5 розділу ІІ Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, яку затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 № 407, під час проведення стандартної перевірки документів прикордонний наряд «Перевірка документів» повинен ввести інформацію про особу до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032).
Згідно п. 17 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 25.06.2007 № 472, відповідальність за своєчасність, повноту та достовірність інформації, уведеної до бази даних несуть посадові особи підрозділів органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, які в установленому порядку призначені і несуть службу в прикордонному наряді "Перевірка документів".
Відтак, позивач не може нести відповідальність за дії посадових осіб Державної прикордонної служби України щодо внесення або невнесення відомостей щодо перетину ним державного кордону України.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що він звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України зі скаргою, на яку отримав лист №232/Ж-3349-868 від 19.03.2021, в якому позивача проінформовано. що згідно п. 29 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається 5 років. Також зазначено, що для підтвердження дійсності відмітки про перетинання державного кордону України у паспортному документі позивача запропоновано звернутися з оригіналом такого паспортного документу до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Однак, слід повторно наголосити, що відповідно до декларації про відмову від іноземного громадянства, позивач взяв на себе обов`язок повернути паспорт громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави, що, як зазначає позивач, ним і було зроблено. В той же час відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, суду не надано доказів протилежного.
Слід зауважити, що відповідачем не було вчинено жодних дій з метою достовірного встановлення/з`ясування обставин щодо обставин отримання позивачем відмітки про перетин державного кордону України в  паспортному документі громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , зокрема не було направлено листів, запитів до дипломатичних установ Російської Федерації з метою встановлення наявності/відсутності громадянства такої країни у позивача, а також щодо повернення, вилучення або подальшого  використання ним паспортного документу цієї країни серії 73 № 2483849, його чинності.
В той же час слід зауважити, що відмітка про перетинання державного кордону України підтверджує законність перебування на території України іноземця, особи без громадянства у разі відсутності інформації у відомчій базі даних, за умови, що відмітка проставлена під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України.
При цьому слід наголосити, що відповідачем не надано суду достовірних доказів, що відмітка в паспортному документі позивача проставлена не під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України.
Отже, матеріали справи не містять будь-яких достовірних даних про те, що станом на час звернення позивача до Могилів-Подільського РС УДМС у Вінницькій області із заявою на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, а також на час прийняття рішення від 11.05.2016 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" позивач надав неправдиві відомості або фальшиві документи.
Також необхідно врахувати, що подана позивачем заява з доданими до неї документами була перевірена фахівцями відповідача, за результатами розгляду яких 11.05.2016 відповідачем прийнято рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, а отримавши паспорт громадянина України позивач надалі добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України.
Слід наголосити, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах і свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідачем не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача.
Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.
Крім того, є безпідставними посилання відповідача на те, що позивачем було надано неправдиві відомості про наявність родинних зв`язків з матір`ю ОСОБА_3 , яка народилась в Україні, оскільки, така обставина не була підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем.
Так, відповідно до подання №5001.4.1/9697-20 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем та прийнятого рішення про скасування рішення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.05.2016 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , підставою скасування є лише надання неправдивих  щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_3 , зазначеному в матеріалах справи.
А відтак, відповідач не маючи підстав, визначених статтею 21 Закону України "Про громадянство України", протиправно скасував рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем, твердження відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому спірне рішення є необґрунтованим та протиправним.
Відтак, зазначеною нормою, законодавець визначає обов`язок суб`єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Слід зазначити, що в даному випадку відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду беззаперечні докази того, що набуття ОСОБА_1 громадянства України відбулось внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  08 листопада 2021 року.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.