У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року
м. Київ
справа №161/19899/20
провадження № 51-5549ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 185 КК у виді арешту на строк 1 місяць; за ч. 2 ст. 185 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 361 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 361 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5  років.
Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження названого вироку місцевого суду та повернуто подану ним апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що після проголошення вироку місцевого суду він його не отримував, що позбавило його можливості написати апеляційну скаргу. Вказує на те, що судом йому не роз`яснювалось право мати захисника. Зазначає, що він є юридично необізнаний, а тому не зрозумів ні змісту вироку, ні порядку його оскарження.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додане до неї судове рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду. 
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доводи, викладені у ній, є аналогічними тим, які засуджений наводив суду апеляційної інстанції щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.
В свою чергу аргументи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 були детально проаналізовані судом апеляційної інстанції із наданням їм обґрунтованої правової оцінки.
Так, в оскаржуваній ухвалі апеляційний суд встановив, що під час проголошення вироку місцевого суду від 08 липня 2021 року засуджений ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні, під вартою не тримався, копію вироку отримав, про що свідчить розписка, яка є у матеріалах кримінального провадження. 
Суд апеляційної інстанції також слушно зазначив, що ОСОБА_4 не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на вирок щодо нього у строк, визначений п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, адже згідно зі звукозаписом судового засідання суду першої інстанції від 08 липня 2021 року головуючий суддя ОСОБА_5 детально роз`яснив йому суть судового рішення, зокрема, вид та розмір призначеного покарання, строк та спосіб оскарження вироку суду. Отже, засудженому достеменно було зрозуміло суть проголошеного вироку.
При цьому, засудженим було подано апеляційну скаргу на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року лише 10 вересня 2021 року, тобто із значним пропуском строку на оскарження судового рішення.
Суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційна скарга надійшла з пропуском строку на апеляційне оскарження і засудженим не була доведена поважність причин пропуску цього строку, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК. 
Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Апеляційний суд, відмовляючи засудженому у поновленні процесуального строку для оскарження вироку та повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Твердження в касаційній скарзі засудженого про те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження, оскільки не був забезпечений захисником під час судового розгляду не є тим об`єктивним чинником, який міг перешкодити ОСОБА_4 звернутися з апеляційною скаргою в межах строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.
За таких обставин, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 12  жовтня 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3