ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 жовтня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 731/208/21
Головуючий у першій інстанції – Савенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1319/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Бобрової І.О.,
суддів:    Висоцької Н.В.,  Мамонової О.Є.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О., 

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 

місце постановлення рішення судом першої інстанції – смт Варва Чернігівська область, 
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 14.07.2021,

                                           У С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року через відділення поштового зв`язку ОСОБА_1   звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь останньої на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Варвинського районного суду від 28.12.2012 по справі № 2504/961/12 та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. 
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Варвинського районного суду від 28.12.2012 по цивільній справі № 2504/961/12 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 і до досягнення дитиною повноліття. 
10 грудня 2015 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка на момент укладення шлюбу виховувала та утримувала сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька якого записані у свідоцтві про народження на підставі ст.135 СК України. Таким чином, на утриманні позивача знаходиться пасинок ОСОБА_6 , який навчається на денній формі навчання в Черкаському художньо-технічному коледжі І-ІІ рівня акредитації та не може самостійно себе забезпечувати матеріально. Тому кошти за проживання в гуртожитку, оплату благодійного внеску, лікування, харчування одяг, проїзд, канцтовари необхідні для навчання ОСОБА_6 виділяються із сімейного бюджету. Нова дружина позивача є безробітною. Єдиним джерелом сім`ї позивача є заробітна плата ОСОБА_1 (позивача). Позивач працює, проте отримує невелику заробітну плату. Крім того, з урахуванням ч.1 ст.202 СК України, він має обов`язок по утриманню своїх непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, до того ж матір має проблеми із здоров`ям, а тому потребує матеріальної допомоги. 
Зазначені обставини в сукупності є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 задоволена. Зменшено розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року у справі № 2504/961/12, з 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є працездатною особою, проте має близький до мінімального розмір заробітку, який є єдиним джерелом його доходів, після ухвалення рішення про стягнення аліментів уклав новий шлюб, унаслідок чого до складу його сім`ї входить і неповнолітня дитина, його батьки набули статусу непрацездатних осіб, а мати має незадовільний стан здоров`я, відсутність в матеріалах справи інформації про перебування у власності позивача нерухомого майна, земельних ділянок, вкладів в банківських установах, здійснення видатків, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, пояснення позивача щодо набуття у власність автомобіля в порядку спадкування, а також беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів, який може бути призначений на одну дитину, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд визнав за можливе задовольнити позовні вимоги, зменшивши розмір аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 13.07.2021, постановивши нове рішення про відмову в задоволенні позову.  
Скаржниця зазначає, на час винесення рішення Варвинським районним судом батько позивача вже мав статус пенсіонера, а мати отримала пенсійне посвідчення 23.07.2013. Таким чином, батьки позивача фінансово державою забезпечуються, отримуючи пенсію. Доказів, що батьки позивача потребують додаткових фінансувань зі сторони позивача до суду не надано. Окрім того, вони мають у власності житловий будинок та земельну ділянку, на якій ведеться підприємницька діяльність. Таким чином, помилковим є висновок суду про наявність батьків-пенсіонерів як підставу для зміни розміру аліментів. Перебування на утриманні позивача сина його нової дружини від іншого чоловіка, тобто пасинка, не є законною підставою для зменшення розміру аліментів на свого власного біологічного сина ОСОБА_4 . Посилання суду на обов`язок утримувати свого пасинка не ґрунтується на вимогах закону. Право це не обов`язок та не може бути покладено в основу оскаржуваного рішення. Щодо утримання нової дружини позивача, скаржниця вказує на те, що нова дружина позивача є працездатною, а суд в своєму рішенні не навів закон, який зобов`язує позивача утримувати працездатну дружину. Позивачем не надано доказів на підтвердження взяття участі у витратах на лікування матері та обов`язковості сплати благодійного внеску. 
Звертає увагу суду скаржниця на постанову Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19.

ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою. Доводи відзиву ОСОБА_1 ідентичні доводам його позовної заяви. 
Крім того ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо вирощування огірків у великих об`ємах для продажу у теплицях судом не встановлено. Щодо того, що його нова дружина не працює, ОСОБА_1 зазначає, що це пов`язано з відсутністю відповідних вакансій за місцем їх проживання. Також позивач з урахуванням ч.1 ст.202 СК України має обов`язок по утриманню своїх непрацездатних батьків. З приводу тверджень апелянта щодо утримання позивачем пасинка позивач зазначає, що батька у його пасинка, який би визнав батьківство по відношенню до нього, немає. Відомості щодо батька пасинка записані відповідно до ст.135 СК України. Тому і приймати участі у його вихованні та утриманні в якості батька фактично не має кому, окрім позивача. До того ж судом зазначено, що позивач має право та «фактично» зобов`язаний брати участь в утриманні пасинка для підтримання нормальних сімейних відносин. 
Посилання на постанову Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 на думку ОСОБА_1 не заслуговує на увагу, оскільки в зазначеній справі встановлено збільшення доходів платника аліментів, а тому правовий висновок, викладений в зазначеній постанові, не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі. 
Крім того позивач зазначає, що він окрім автомобіля не має у власності іншого нерухомого майна, через наявність заборгованості за аліментами він обмежений у праві виїзду за кордон та у праві керування транспортними засобами.
Вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вказаний розмір аліментів (1/4) буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. А докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі вже були предметом дослідження судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1,2,5 статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Судом у справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2009, який розірваний рішенням Варвинського районного суду від 28 грудня 2012 року (а.с.9).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Варвинського районного суду від 28 грудня 2012 року у справі № 2504/961/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
Також встановлено, що 10.10.2015 позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 народилась дитина – син ОСОБА_6 (а.с.11).
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України за № 00009588934, відомості щодо батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.12). 
З копії трудової книжки ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 вбачається, що 11.03.2013 припинені виплати ОСОБА_7 допомоги по безробіттю на підставі ст.31 п.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Даний запис в трудовій книжці є останнім (а.с.13-14). 
Відповідно до довідки ДП НВК «Фотоприлад» розмір доходу ОСОБА_1 за період з січня по квітень 2021 становив 27076,44 грн, сума аліментів склала 7192,86 грн. Утримання заборгованості нараховане не в повному обсязі в зв`язку з недостатністю коштів для відрахування 50% (а.с.21).
Згідно з довідкою Тубільцівського старостинського округу Черкаського району та області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 370 від 14.05.2021 до складу сім`ї/зареєстрованих  ОСОБА_1 входять п`ять осіб: ОСОБА_9 (наймач), ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_6 (пасинок), ОСОБА_11 (мати заявника).

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
Згідно з частиною другої статті 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями частин 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан (в бік погіршення), оскільки він вдруге одружився, має на утриманні пасинка (сина дружини від іншого чоловіка), непрацюючу дружину та непрацездатних батьків-пенсіонерів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд вважає, що позивач не довів погіршення свого майнового стану. Так, з відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив про набуття у власність в порядку спадкування автомобіля ВАЗ 2106. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач 24.10.2017 набув у власність дві земельні ділянки розміром 0,4696 га та 0,45 га. Одну із земельних ділянок здав в оренду на 7 років.
Заперечення позивача з цього приводу колегія суддів до уваги не приймає, оскільки витяги з Державного реєстру були сформовані з використанням номеру паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 .
Таким чином, майновий стан позивача дійсно змінився, проте в бік покращення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що відповідно до рішення Варвинського районного суду від 28.12.2012 у справі № 2504/961/12 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні нову дружину ОСОБА_10 та пасинка ОСОБА_6 , без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від шлюбу із ОСОБА_2 , та суперечитиме його інтересам.
Доводи апеляційної скарги відповідачки з цього приводу є слушними.
Заперечення позивача з посиланням на ст.183 ч.5 СК України щодо законодавчо встановленої граничної суми аліментів на одну дитину – 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів колегія суддів до уваги не приймає. Дана норма регулює порядок звернення особи до суду із заявою про видачу судового наказу. Сімейний кодекс України визначає максимальний розмір аліментів лише при розгляді справи у наказному провадженні, проте не обмежує його у загальнопозовному провадженні.  Дані доводи позивача ґрунтуються на хибному розумінні та тлумаченні норм права, які до того ж не регулюють спірних правовідносин. 

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану – укладення другого шлюбу та утримання пасинка, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Подібний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебувають батьки, які є непрацездатними за віком та потребують його утримання та лікування, самі по собі не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення майнового стану платника аліментів. Крім того, суд враховує, що батько позивача на час ухвалення 28.12.2012 рішення суду про стягнення аліментів вже досяг пенсійного віку, про що ОСОБА_1 , визнаючи позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини, мав змогу заявити. Будучи пенсіонерами, батьки позивача отримують пенсію. Дані про те, що ця пенсія є меншою, аніж законодавчо встановлений мінімум, матеріали справи не містять. Позивачем надано медичні документи щодо підтвердження  стану здоров`я його матері (а.с.19), проте дані документи не підтверджують факту перебування ОСОБА_11 на утриманні свого сина – ОСОБА_1 .   
Доводи позивача щодо того, що на його утриманні перебуває нова дружина ОСОБА_10 , яка є безробітною, також не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки матеріали справи не містять даних щодо того, що ОСОБА_10 не може працювати за станом здоров`я або позбавлена можливості працевлаштуватися. На обліку, як шукаюча роботу дружина позивача знята ще у березні 2013 року (а.с.14).
Утримання пасинка позивачем є його правом, а не обов`язком, тому ця обставина не може впливати на зменшення розміру аліментів біологічній дитині.

Суд вважає, що позивач не надав доказів, які підтверджують зміну його майнового стану в бік погіршення, та не навів обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів.
Натомість доводи апеляційної скарги є слушними і такими, що заслуговують на увагу. 

Відповідно до ст.376 ч.1 п. 2 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. 

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 належить стягнути судові витрати, що були понесені в суді апеляційної інстанції, а саме  судовий збір в сумі 1362 грн.

Керуючись ст.141, 367, 374, 376 ч.1 п.2, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2021 року – скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації – АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )  судові витрати, що понесені у суді апеляційної інстанції, у сумі 1362 грн 00 коп. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Чернігівського апеляційного суду   

                                                                                          І.О.Боброва
                                                                                                                       
                                                                                          Н.В.Висоцька

                                                                                          О.Є.Мамонова

                            Повний текст постанови суду складений 13.10.2021.