Постанова
іменем України 
25 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 209/1299/18
провадження № 51-3389км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
                                              
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 
за № 12018040790000468, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпродзержинська, жительки 
АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останнього разу – 06 листопада 2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненої на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки,   
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 2 
ст. 185 КК. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини  
За вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 день.  
Вироком установлено, що 24 березня 2018 року близько 11:30 ОСОБА_7 , перебуваючи у магазині «Ватсон» ТОВ «ДЦ України» на бульварі Будівельників, 1-Г 
у м. Кам`янському, намагалася таємно викрасти сім жіночих дезодорантів на суму 
347,28 грн, але, коли вона проходила повз антикрадіжний бар`єр, спрацювала сигналізація і її було затримано співробітниками магазину. 
Таким чином, ОСОБА_7 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі. 
Ухвалою  Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишені без задоволення, а вирок місцевого суду – без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що ним в інтересах 
ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу на вирок, проте через хворобу він не зміг з`явитися в судове засідання, про що повідомив апеляційний суд. Разом із тим, незважаючи на поважність причини його неявки в судове засідання, апеляційний суд призначив ОСОБА_7 нового адвоката і розглянув скарги сторони захисту по суті. На думку захисника, апеляційний суд порушив вимоги 
ч. 2 ст. 54 КПК. Крім того, стверджує, що цей суд під час розгляду справи не звернув уваги на те, що порушено порядок початку досудового розслідування, слідчі дії проведено неуповноваженими особами, до внесення відомостей до ЄРДР (огляд місця події), не був складений протокол затримання ОСОБА_7 
24 березня 2018 року, порушено порядок проведення інвентаризації матеріальних цінностей, місцевий суд не досліджував речових доказів. Посилається на те, що апеляційний суд не надав вичерпних відповідей на доводи, наведені в його апеляційній скарзі, і, залишаючи скаргу без задоволення, не зазначив конкретних підстав, на яких її визнано необґрунтованою. Вважає ухвалу апеляційного суду такою, що не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор просила відмовити у задоволенні касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
При цьому за правилами ч. 1 зазначеної нормисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Перевіряючи правильність судових рішень, постановлених щодо
ОСОБА_7 , з огляду на наведені вимоги закону Суд вважає, що суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, відповідно до приписів 
ст. 370 КПК обґрунтував обвинувальний вирок належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні йоцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно зі ст. 94 КПК.
Такими доказами, зокрема, є: показання представника потерпілої особи – керуючої в магазині «Ватсон» ОСОБА_8 про те, як вона, коли спрацювала сигналізація на антикрадіжному бар`єрі, з охороною затримала ОСОБА_7 та викликала поліцію, і якій остання видала речі, якими намагалася заволодіти; свідка 
ОСОБА_9 – охоронця, який у складі групи прибув на виклик до магазину; даними протоколу огляду місця події, з якого видно, що під час цієї слідчої дії було вилучено сім дезодорантів, якими намагалася заволодіти ОСОБА_7 ; даними висновку експерта щодо вартості зазначеного майна; інші докази, наведені у вироку та яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК кваліфіковані правильно, 
а покарання засудженій призначено з урахуванням вимог статей 50, 65 КК.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із дотриманням правил статей 404, 405 КПК 
у межах апеляційних скарг. 
Як убачається з ухвали від 05 квітня 2021 року, апеляційний суд надав вичерпні відповіді на всі доводи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту, та обґрунтовано залишив їх без задоволення, належним чином мотивувавши свій висновок із цього приводу. Вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, немає підстав.
Доводи у касаційній скарзі захисника стосовно порушення порядку початку досудового розслідування, проведення слідчих дій неуповноваженими особами, проведення огляду місця події до внесення відомостей до ЄРДР, нескладання протоколу затримання ОСОБА_7 24 березня 2018 року безпідставні.
Як свідчать матеріали справи, після виклику та приїзду працівників поліції 
24 березня 2018 року на місце події був проведений огляд, під час якого було вилучено майно, що намагалася викрасти ОСОБА_7 . У цей же день відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, що узгоджується з положеннями ст. 214 КПК. Слідчі дії у справі були проведені відповідно до вимог КПК та уповноваженими на це особами, що перевірив місцевий суд під час розгляду справи по суті та відобразив у вироку на спростування доводів сторони захисту з цього приводу. Також, як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, а також з вироку місцевого суду, 24 квітня 2018 року підозрюваній ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід – тримання під вартою і з цього ж числа відраховувався строк покарання.
Безпідставним є посилання захисника у касаційній скарзі на порушення порядку проведення інвентаризації матеріальних цінностей (дезодорантів). Цей довод був предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції і як такий, що не знайшов свого підтвердження, обґрунтовано визнаний безпідставним. Апеляційний суд в ухвалі належним чином мотивував свій висновок з цього приводу.
Що стосується посилання захисника в касаційній скарзі на недослідження місцевим судом речових доказів, то колегія суддів зазначає про таке.
З матеріалів справи видно, що стороні захисту в порядку ст. 290 КПК були відкриті матеріали досудового розслідування, у тому числі й постанова про залучення до справи речових доказів. Та обставина, що суду не були надані вилучені дезодоранти для безпосереднього огляду, не є підставою для скасування судових рішень, оскільки це жодним чином не вплинуло на їх законність і обґрунтованість.  
Неприйнятними є і доводи захисника стосовно порушення апеляційним судом вимог ст. 54 КПК під час заміни захисника в суді апеляційної інстанції.
Так, зазначеною нормою закону передбачено право підозрюваного, обвинуваченого відмовитися від захисника або замінити його, та порядок реалізації цього права.
Водночас правила ст. 24 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» передбачають можливість заміни, зокрема, адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, на іншого у разі його хвороби.  
Отже, відповідно до даної норми закону заміна захисника, який хворіє, відбувається у відсутність останнього. 
Як убачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_7 у кримінальному провадженні здійснював захисник за призначенням – адвокат ОСОБА_6 .
Розгляд апеляційних скарг ОСОБА_7 та її захисника призначався тричі 
на 4, 25 березня та 05 квітня 2021 року, двічі відкладався, 4 березня 2021 року – за клопотанням останнього, а 25 березня 2021 року – у зв`язку з його неявкою в судове засідання. При цьому захисника належним чином було повідомлено про зазначені дати судового розгляду.
Останнього разу справу було призначено на 05 квітня 2021 року, а перед цим 
– 02 квітня 2021 року захисник ОСОБА_6 подав заяву стосовно неможливості його участі в розгляді справи у зв`язку з хворобою та відкладення розгляду.
Разом із тим, ураховуючи перебування ОСОБА_7 (вирок щодо якої не набрав законної сили) під вартою, неодноразове відкладення апеляційного розгляду, а також зважаючи на вимоги ст. 28 КПК щодо розумних строків розгляду справи та неможливість прибути в судове засідання суду апеляційної інстанції захисника ОСОБА_6 у зв`язку із хворобою, суддя-доповідач вирішив питання стосовно призначення ОСОБА_7 захисника для забезпечення захисту її інтересів під час розгляду в суді апеляційної інстанції апеляційних скарг сторони захисту.  
При цьому в судовому засіданні 05 квітня 2021 року апеляційний суд з`ясував думку ОСОБА_7 , яка дала згоду на здійснення захисту її інтересів у суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_10 .
Тому доводи захисника є безпідставними.
Отже, колегія суддів не вбачає жодних порушень вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, оскільки заміна адвоката була здійснена у зв`язку з його хворобою та неможливістю прибути в судове засідання суду апеляційної інстанції. За таких обставин заміну захисника в контексті положень ст. 54 КПК апеляційний суд не здійснював. 
З огляду на викладене касаційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року щодо 
ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника – без задоволення. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                             ОСОБА_3