ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Черкаси   

Справа № 712/6605/21		
Провадження № 22-ц/821/1709/21		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Єльцова В. О.
суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: Черкаський обласний центр комплектування та соціальної підтримки

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі військового комісара ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди, 

в с т а н о в и в :
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернулася до суду з позовом до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона отримує пенсію по втраті годувальника, як інвалід 2 групи з дитинства після смерті свого батька ОСОБА_3 
22.06.2020 вона звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про підготовку та надання до ГУПФ України в Черкаській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення. 
Проте, 14.07.2020 року вона отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 де їй було відмовлено у видачі такої довідки. 
В зв`язку з цим, вона змушена була звернутись до суду і рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 її позов було задоволено і визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 рік, станом на 29.01.2020 рік, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУПФУ в Черкаській області нові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 рік та станом на 29.01.2020 рік.
Зазначає, що такими діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій, а саме зазнала стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність, інші негативні переживання. Порушення її прав з боку відповідача викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого було погане самопочуття, пригнічений настрій, що є підставою для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 138000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.
В іншій частині позову позивачу відмовлено.
Стягнуто з Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення на користь держави судовий збір в сумі 2270 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що місцевий суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача, тому ця обставина не може свідчити про завдання моральної шкоди відповідачем.
Суд взяв до уваги і те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020, хоч із затримкою, але були захищені права позивача.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на обставини справи справедливим буде присудження відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У серпні 2021 року представник відповідача в особі військового комісара С. Лобана подав до Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 . 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір заподіяної шкоди з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж відповідальності. З огляду на принципи об`єктивності, неупередженості, нейтральності в судовому порядку неможливо дати належну оцінку з причини не підтвердження позивачем їх належними і допустимими доказами. Разом з цим, вказує, що позивачем не надано доказів перенесених нею душевних страждань, характеру немайнових витрат, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, пов`язаних з неправомірними діями відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 позов ОСОБА_1 задоволено і визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та надані оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 рік, станом на 29.01.2020 рік , зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУПФУ в Черкаській області нові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 рік та станом на 29.01.2020 рік.
02.09.2020 року спільною директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України № Д-321/7/дск Черкаський обласний військовий комісаріат з 31.10.2020 року перейменований у Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Судом першої інстанції було встановлено і дану обставину сторони не спростували, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 05.03.2019, станом на 29.01.2020.
Отже, вказаним рішенням суду встановлено наявність факту вини відповідача, заподіяної позивачу своєю бездіяльністю. 
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України  особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що судовим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року встановлено неправомірність дій з боку відповідача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення виклав відповідні мотиви встановлення наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. 
Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, підставою якої є встановлена рішенням адміністративного суду бездіяльність відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань буде грошова сума 1000 грн. 00 коп.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Враховуючи конкретні обставини справи, характер спірних правовідносин, тривалість моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що відшкодування моральних збитків повинно бути визначено у грошовому виразі.
В доводах апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що в судовому засіданні не було встановлено та доведено факт заподіяння шкоди відповідачем позивачу, тому розмір стягнутої шкоди не відповідає обставинам справи та в позові необхідно відмовити. 
Враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції з слідуючих підстав.
Заподіяння шкоди позивачу діями відповідача встановлено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, тому позивач в порядку цивільного судочинства був наділений правом звернення до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з засад розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку уповноважених органів держави немайнової шкоди. Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. 
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу представника відповідача Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі військового комісара С. Лобана на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року, залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий                                                                
        
Судді: