ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 300/765/21 пров. № А/857/16863/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Кухтея Р.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі № 300/765/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Більшівцівської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції –Боршовський Т.І., час ухвалення рішення – 22.07.2021 року, місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Більшівцівської селищної ради (далі – відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 27.11.2020 по 19.03.2021 з часу припинення повноважень на посаді голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області; стягнути з Більшівцівської селищної ради на користь ОСОБА_1 невиплачену середньомісячну заробітну плату за період працевлаштування з 27.11.2020 по 19.03.2021 з часу припинення повноважень на посаді голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області в сумі 164693,25 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 10.01.2014 по 26.11.2020 працював на посаді голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області до звільнення у зв`язку із закінченням строку повноважень відповідно до частини 1 статті 42 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”. До обрання головою Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області позивач працював на посаді дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Тисменицького району відділу Управління МВС України в Івано-Франківській області, з якої ОСОБА_1 звільнено та прикомандировано до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням у кадрах МВС України. На підставі наказу УМВС № 640о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас через скорочення штатів. Після закінчення повноважень на посаді голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 звернувся 18.01.2021 до Більшівцівської селищної ради з усною заявою про нарахування та виплату середнього заробітку на період працевлаштування строком до шести місяців, як це передбачено частиною 2 статті 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”.  Листом № 54 від 27.01.2021 відповідач відмовив позивачу у виплаті середнього заробітку на період працевлаштування у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ в запас через скорочення штатів, а не на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з переходом на виборну посаду. ОСОБА_1 вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати, оскільки позивача звільнено в 2014 році з органів внутрішніх справ в запас через у зв`язку з переходом на виборну посаду, а законодавством гарантовано право особи на надання після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади), а у випадку неможливості надання попередньої роботи передбачено виплату середньої заробітної плати, що є мінімальною державною гарантією в оплаті праці для звільнених посадових осіб органу місцевого самоврядування після їх звільнення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі № 300/765/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що станом на 10.01.2014 року позивач перебував на посаді дільничного інспектора, з якої був звільнений саме у зв`язку із обранням сільським головою. Враховуючи усі фактичні обставини, суд першої інстанції повинен був застосувати положення ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та задовольнити позовні вимоги, однак, через неправильне встановлення обставин справи дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для такого задоволення. Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі № 300/765/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 25.11.2015 – день обрання ОСОБА_1 за результатами чергових виборах на посаду голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, позивач уже був звільнений з органів внутрішніх справ згідно наказу УМВС № 640о/с від 06.11.2015 відповідно до пункту “г” статті 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).
Таким чином, ОСОБА_1 станом на 25.11.2015 був звільнений з попередньої роботи не на підставі обрання на виборну посаду, а через скорочення штатів.
Натомість, гарантії, які передбачені частиною 2 статті 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад” поширюються на осіб, які безпосередньо перед обранням на виборну посаду були працевлаштовані на іншій посаді і були звільнені з такого місця роботи з підстав переходу на виборну посаду (звільнені з посади та прикомандировані до органу місцевого самоврядування в зв`язку з обранням на виборну посаду з залишенням на службі в органах внутрішніх справ тощо).
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з серпня 1993 року проходив службу в органах внутрішніх справ в Івано-Франківській області.
10.01.2014 позивач обраний головою Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області за підсумками позачергових виборів Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, які відбулися 15.12.2013, що підтверджується копією рішення  Новоскоморохівської сільської ради від 10.01.2014 за № 65(а.с. 33).
Згідно витягу з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.09.2014 за № 1960 о/с ОСОБА_1 відповідно до статті 18 Закону України “Про міліцію”, пункту 1 статті 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, пункту 4 статті 12 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, пункту 7 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з посади дільничного інспектора міліції Тисменицького районного відділу Управління МВС України в Івано-Франківській області та прикомандировано до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням у кадрах МВС України (а.с. 8).
Відповідно до наказу УМВС № 640о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас відповідно до пункту “г” статті 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).
25.11.2015 ОСОБА_1 обраний головою Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області за підсумками чергових виборів Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, що підтверджується копією рішення Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 25.11.2015 “Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Новоскоморохівської сільської ради та Новоскоморохівського сільського голови” (а.с. 34).
26.11.2021 припинено повноваження ОСОБА_1 як сільського голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області у зв`язку з початком повноважень депутатів Більшівцівської селищної ради, що підтверджується копією рішення Більшівцівської селищної ради від 26.11.2020 “Про початок повноважень депутатів Більшівцівської селищної ради”(а.с. 54).
Вказані обставини щодо трудової діяльності позивача також підтверджуються копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 32).
18.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Більшівцівської селищної ради з усною заявою про нарахування та виплату середнього заробітку на період працевлаштування строком до шести місяців, як це передбачено частиною 2 статті 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”.  Вказаний факт не заперечується відповідачем.
Листом № 54 від 27.01.2021 відповідач відмовив позивачу у виплаті середнього заробітку на період працевлаштування у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ в запас через скорочення штатів, а не на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з переходом на виборну посаду (а.с. 9).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 27.11.2020 по 19.03.2021 з часу припинення повноважень на посаді голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить стягнути з Більшівцівської селищної ради на користь ОСОБА_1 невиплачену середньомісячну заробітну плату за період працевлаштування з 27.11.2020 по 19.03.2021 з часу припинення повноважень на посаді голови Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області в сумі 164693,25 грн.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.
На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 42 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.
Отже, чинним законодавством гарантії трудових прав міського голови після закінчення його повноважень прирівняно до таких гарантій депутатів місцевих рад.
Згідно з частинами першою, другою статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року №93-IV (далі Закон №93-IV), у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.
Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.
Отже, гарантія щодо збереження середньої заробітної плати надається міською радою лише за умови неможливості реалізації гарантії щодо надання попередньої або рівноцінної роботи (посади) зі сторони підприємства, установи, організації, до яких звернувся колишній міський голова з метою повернення на попередню роботу.
Збереження за колишнім депутатом місцевої ради (міським головою) на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду, і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.
Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Отже, вказаними вище нормами законодавства встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади), а за його згоди - на іншому підприємстві, в установі чи організації.
Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.08.2020 (справа №174/445/16-а (2-а/174/18/2016).
10.01.2014 позивач обраний головою Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області за підсумками позачергових виборів Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, які відбулися 15.12.2013, що підтверджується копією рішення  Новоскоморохівської сільської ради від 10.01.2014 за № 65(а.с. 33).
Згідно витягу з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.09.2014 за № 1960 о/с ОСОБА_1 відповідно до статті 18 Закону України “Про міліцію”, пункту 1 статті 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, пункту 4 статті 12 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, пункту 7 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з посади дільничного інспектора міліції Тисменицького районного відділу Управління МВС України в Івано-Франківській області та прикомандировано до Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області із залишенням у кадрах МВС України (а.с. 8).
Колегія суддів зазначає, що згідно з правовою позицією, яка  викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 507/1299/16-а, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу УМВС № 640о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас відповідно до пункту “г” статті 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).
Вказане звільнення позивача не є таким, що пов`язане з обранням позивача на виборну посаду.
25.11.2015 ОСОБА_1 обраний головою Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області за підсумками чергових виборів Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, що підтверджується копією рішення Новоскоморохівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 25.11.2015 “Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Новоскоморохівської сільської ради та Новоскоморохівського сільського голови” (а.с. 34).
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача були відсутні визначені частиною 2 статті 33 Закону №93-IV підстави для збереження за позивачем розміру середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців.
Отож, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі № 300/765/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. В. Кухтей  	
Повне судове рішення складено 21.10.2021 року