Ухвала
 
06 грудня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 520/14688/19
провадження № 61-6106св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року в складі судді Васильків О. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року в складі колегії суддів: Комлевої О. С., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів 
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог та зміну підстав позову просив: визнати за ОСОБА_2 право власності на 36/100 частки житлового будинку у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 33/100 частки земельної ділянки у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110136900:25:014:0121, площа 0,0460 га; визнати за ОСОБА_1 право власності на 64/100 частки житлового будинку у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 67/100 частки земельної ділянки у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110136900:25:014:0121, площа 0,0460 га.
 
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 11 червня 2004 року, подружжя набуло у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , який є спільною сумісною власністю. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0460 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вважає, що у разі поділу спірного житлового будинку в рівних частинах між подружжям, до ОСОБА_2 має перейти право власності на 1/2 частини від земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, та 1/2 частини земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, тобто 148,8 кв. м, що складає 33/100 частки площі земельної ділянки. Інші 67/100 частини земельної ділянки має залишитись в приватній особистій власності ОСОБА_1 . Позивач вважає, що відступлення від рівності часток подружжя має застосовуватись у даній справі наступним чином: частка будинку, яка переходить до ОСОБА_2 має бути зменшена на вартість частки земельної ділянки, яка переходить до ОСОБА_2 разом із 1/2 частиною спірного будинку.
 
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , на 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , на якій розташований спірний будинок; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , на 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , на якій розташований спірний будинок.
 
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що будинок спільно побудований подружжям в період шлюбу, у зв`язку з чим є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частках. При поділі майна подружжя до ОСОБА_2 переходить право власності на 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 , на якій розташований спірний будинок. Здійснюючи державну реєстрацію спірного житлового будинку, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відповідач одночасно припинив своє право власності на 1/2 частини земельної ділянки.
 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивовано тим, щов період шлюбу сторони на земельній ділянці, належній на праві особистої приватної власності позивачу ОСОБА_1 , побудували будинок, який в силу положень статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, що не оспорюється сторонами, а тому з моменту виникнення права власності на побудований будинок, який є спільною сумісною власністю, припинилося одноособове право власності позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку, оскільки неможливе виникнення спільної сумісної власності на будинок без виникнення спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій він побудований, що відповідає принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.
 
Разом з тим суд першої інстанції зазначив, що сторони в позовних заявах не ставлять питання щодо виділу часток в натурі, а лише заявляють вимоги про поділ майна з визначенням ідеальних часток.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у квітні 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у вищевказаній справі, з урахуванням уточненої касаційної скарги, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, а зустрічні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Як підставу касаційного оскарження представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм частини першої статті 70 Сімейного кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 314/5265/16 та постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16.
 
Крім того, заявник посилається на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 70 Сімейного кодексу України у випадку переходу права власності на земельну ділянку, яка належить одному з подружжя на праві приватної власності і не підлягає поділу між подружжям, до особи, яка не мала права власності на земельну ділянку, у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям.
 
Також заявник посилається на порушення судами нормпроцесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами не досліджено зібрані у справі докази.
 
Разом з тим, касаційна скарга містить клопотання про зупинення дії рішення  Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, яке обґрунтовано тим, що набрання оскаржуваними судовими рішеннями законної сили є підставою для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірне майно, у результаті чого ОСОБА_1 буде позбавлений права власності на таке майно.
 
Станом на час призначення справи до розгляду відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 від інших учасників справи не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями                          Верховного Суду від 13 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 рокупередано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.   
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2021 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 30 квітня 2021 року про надання строку для усунення недоліків) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника   ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), витребувано матеріали справи № 520/14688/19 із Київського районного суду м. Одеси та надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про зупинення дії рішення  Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року відмовлено.
 
У липні 2021 року матеріали справи № 520/14688/19 надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 15 грудня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

 
О. В. Ступак

 
Г. І. Усик