УХВАЛА

26 листопада 2021 року 
м. Київ
справа №460/5058/21
адміністративне провадження № К/9901/41213/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача          Бевзенка В.М.,
суддів:                    Кравчука В.М., Чиркіна С.М.,
перевіривши касаційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі № 460/5058/21 за позовом Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів" (далі - відповідач), у якому просило:
- стягнути адміністративно-господарські санкції та пеню у загальній сумі 269 481 гривень.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути її та розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.
15.11.2021 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, у якій скаржник просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Як на підстави касаційного оскарження, позивач посилається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зокрема зазначає, що ця справа не може бути віднесена до категорії малозначних, оскільки встановлення нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю визначає принциповий механізм соціального захисту неповносправних громадян, який забезпечує не лише їхнє працевлаштування, але й створює джерела для фінансування низки заходів соціальної, трудової, фізкультурно-спортивної та професійної реабілітації осіб з інвалідністю. Також указує про те, що судами попередніх інстанцій не враховано правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 819/537/16.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їхнього оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для відкриття касаційного провадження позивач зазначає підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Однак, наведені посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер та не можуть вважатись винятковими.
За змістом частини четвертої статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Також не приймається до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 819/537/16 з огляду на таке.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині 1 статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 804/8007/16, від 13.06.2018 у справі № 819/639/17 викладена правова позиція, відповідно до якої підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:
- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця,
- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;
- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів;
- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- у разі не виконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
У зазначених справах, Верховним Судом, зокрема, досліджувалось питання наявності відомостей про виконання відповідачем (роботодавецм) передбаченого нормами чинного законодавства обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та відомості про вжиття ним заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів і спірні правовідносини у справі № 460/5058/21 та у справах № 826/151/15, № 810/449/16 є подібними.
Доводи скаржника стосовно неврахування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 598/1704/16-ц, не заслуговують на увагу, оскільки Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Мотиви судів першої та апеляційної інстанцій узгоджуються з висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 804/8007/16, від 13.06.2018 у справі № 819/639/17 і Суд не вбачає підстав для відступлення від таких.
Враховуючи наявність правових висновків Верховного Суду, викладених у вищевказаних постановах щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись положеннями частини другої статті 329 та пункту 6 частини першої статті 333 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі № 460/5058/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Бевзенко
Судді                                                                                                              В.М. Кравчук
                                                                                                              С.М. Чиркін