ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року	Львів	Справа № 460/6911/20 пров. № А/857/12636/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Коваля Р.Й., Святецького В.В.
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс ЛТД", 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року  (суддя – Махаринець Д.Є., час ухвалення – 11:13 год., місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 21.05.2021р.), 
в адміністративній справі №460/6911/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс ЛТД" до Поліської митниці Держмитслужби, 
про визнання протиправним та скасування рішення, 
                                                             
                                                            встановив:

У вересні 2020 року позивач ТОВ "Ділайс ЛТД" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби від 12.03.2021 №UA204000/2021/000069/2 про коригування митної вартості товарів. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 13.05.2021 року не погодився позивач ТОВ "Ділайс ЛТД"  та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення прийнято судом першої інстанції з неповним та неправильним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції, що митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Вважає апелянт, що з поданих до митного оформлення документів однозначно вбачається, що позивач придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалось за ціною 61100 Євро. Зазначає апелянт, що обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів. Витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей. Проте, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення, визначаючи митну вартість за резервним методом. Вказує скаржник, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. А наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Зазначає апелянт, що імпортований ним автомобіль має свої особливості в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень. Отже, застосований митним органом резервний метод визначення митної вартості товару з використанням цінової інформації на подібні товари з відкритої мережі інтернет www.mobile.de та www.schwackenet.de не враховує індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що має суттєвий вплив на його ринкову вартість. Твердить апелянт, що митним органом не надано жодного доказу, який би спростував зміст рахунку, в якому вказано митну вартість автомобіля в сумі 61100 Євро. Вважає апелянт, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість  товарів необхідними документами, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт ТОВ "Ділайс ЛТД" просить оскаржене рішення суду від 13.05.2021р. скасувати та прийняти постанову, якою позов задоволити повністю. 
Відповідач не погодився з доводами апеляційної скарги за їх необґрунтованістю, подавши відзив. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду – без змін. 
Представник позивача (апелянта) подав суду апеляційної інстанції також додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких покликається на те, що фактичні обставини справи та існуюча судова практика обгрунтовує правомірність позовних вимог та помилковість висновків суду першої інстанції у розглядуваній справі. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу позивача слід задоволити, з урахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.03.2021 року ТОВ “Ділайс ЛТД” подано до митного органу митну декларацію №UA204130/2020/002833 щодо митного оформлення товару - легковий автомобіль марки Mercedes-Benz, моделі G 500, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи місце водія 5, призначений для використання по дорогах загального користування, тип двигуна бензиновий, робочий об`єм циліндрів 3982 см3, потужність 310 kW, колісна формула 4х4, бувший у використанні, модельний рік виготовлення 2018, вартістю 61100,00 Євро, що згідно курсу валюти становить 1759166,76 грн. (а.с. 16, 73). 
На підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості декларантом позивача надано наступні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс №200306.1-WIN/DIL від 06.03.2020 року (а.с. 18); автотранспортну накладну від 10.03.2020 року (а.с. 19); сертифікат EUR.1 №PL/MF/AR 0270191 від 10.03.2020 року (а.с. 20-21); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17.07.2018 № НОМЕР_2 (а.с. 22); висновок про якісні характеристики товарів; зовнішньоекономічний контракт №20/01/20-WDS від 20.01.2020 року (а.с. 28-32); копія митної декларації країни відправлення (а.с. 33). 
З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування відпускної ціни товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); інвойс-проформу, передбачений Контрактом. У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. 
На електронне повідомлення митниці декларантом ТОВ “Ділайс ЛТД” надіслано лист, у якому викладено аргументи стосовно вимог митного органу про надання додаткових документів та зазначено про те, що ним подано вичерпний перелік документів, додаткових документів крім цього листа товариством надаватись не буде (а.с. 34). 
Зважаючи на факт ненадання декларантом документів згідно переліку, надісланого митним органом, та наявності у митниці достатніх підстав вважати, що декларантом надано неточні та неповні відомості щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу, 12.03.2020 року Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного транспортного засобу від 12.03.2020 №UA204000/2020/000069/2 (а.с. 12). 
Згідно рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2020 №UA204000/2020/000069/2, позивачу скориговано митну вартість товарів: легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі G 500, ідентифікаційний номер  (номер кузова) - НОМЕР_1 , бувший у використанні, модельний рік виготовлення 2018, на рівні 84400,00 Євро. 
У графі 33 рішення про коригування митної вартості оцінюваного транспортного засобу від 12.03.2020 №UA204000/2020/000069/2 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, оскільки: при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до статті 54 МКУ, необхідно зазначити, що подані декларантом до митного оформлення товарів документи містять неточності:
- транспортний засіб ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 20.01.2020 №20/01/20-WDS (далі – Контракт), укладеного між продавцем – компанією "Winforta OU" (Endla 4 Kesklinna Linnaosa10142, Естонія) та покупцем – ТОВ  "ДІЛАЙС ЛТД" (54020, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108, офіс 605, Україна). Натомість до митного оформлення надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17.07.2018 № НОМЕР_2 , власником транспортного засобу згідно якого є BAUMANN (RYSCHAWYSTRABE 15, 89233, NEU-ULM), а покупцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), що вказує на інших учасників зовнішньоекономічної угоди з купівлі-продажу транспортного засобу, ніж заявлені в поданій МД та інвойсі від  06.03.2020 № 200306.1-WIN/DIL; 
- відповідно до пункту 3.1 зовнішньоекономічного Контракту замовник здійснює оплату Товару, обумовленої Сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. В разі досягнення домовленостей між Сторонами, можлива попередня оплата вартості Товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу-проформи. При цьому, інвойс-проформа, передбачений Контрактом, до митного оформлення не поданий; 
- у поданому до митного оформлення на партію товару інвойсі від 06.03.2020 №200306.1-WIN/DIL зазначено, що ціна включає спеціальну знижку без продажу за декілька придбань автомобілів. Однак суми знижок в інвойсі не відображено. Також будь-яким із поданих документів, у тому числі Контрактом, не передбачено знижок на поставлені товари; 
- згідно графи 15 поданої МД країною відправлення є Польща. Країною реєстрації транспортного засобу згідно свідоцтва про його реєстрацію  від 17.07.2018 №EX759094 є Німеччина. При цьому,  країною, з якою укладено угоду з купівлі-продажу транспортного засобу, є Естонія;
- у наданому додатково листі від 12.03.2020 директором ТзОВ “ДІЛАЙС ЛТД” зазначено, що твердження митного органу щодо наявних розбіжностей в поданих декларантом документах стосовно невідповідностей осіб, яка є продавцем транспортного засобу, та на яку такий транспортний засіб зареєстровано згідно реєстраційних документів, є неправомірними. Також даним листом на твердження митного органу щодо наявності різних країн (реєстрації, відправлення та продажу) стосовно зовнішньоекономічної операції стверджено, що естонська компанія “Winforta OU” має підрозділ (філію) на території Республіки Польща, та виходячи з цього має право здійснювати всі митні процедури, у тому числі  і відправку на експорт з території Республіки Польща. Однак, митним органом вказано дані факти як неточність в документах, що вказує на ще одного учасника зовнішньоекономічної операції, та завдяки якій митним органом витребувано додаткові документи, зокрема договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Разом з тим, наявність відправника, відмінного від продавця, вказує на невірно заявлені відомості до графи 2 поданої МД. Оскільки, на підставі пункту 2 Розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2020 №651, якщо відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), нерезидент - сторона зовнішньоекономічного договору (контракту) не є відправником, у графі зазначаються відомості про відправника і вчиняється запис: "Див. доп.", а в доповненні наводяться відомості про нерезидента - сторону зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб. 
Декларантом не надано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4  ст.53 МК України та у відповідності до ч.5 ст.54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що кореспондується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. 
Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товару:
- вартість оцінюваного КТЗ  згідно електронного довідника www.schwackenet.de за його технічними характеристиками та фактичним пробігом становить  84400 EUR, що значно перевищує заявлену вартість товару;
- цінова інформація відкритих джерел Інтернет ресурсу (сайт https://www.mobile.de) згідно якого вартість, того ж року виготовлення, за такими ж технічними характеристиками КТЗ, що й оцінюваний, за мінімальним рівнем вартості становить 87800 EUR. 
Заявлена декларантом митна вартість товару може бути визначена митницею за умови надання додаткових документів: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування відпускної ціни товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); інвойс-проформу, передбачений Контрактом. 
За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням шостого резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. 
Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів", наказу ДФСУ від 11.09.2015 №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу,  виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", наказу МФУ від 31.07.2015 №684 "Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю", за рівнем митної вартості 84400 EUR/шт., відповідно до вартості КТЗ в 84400 EUR  згідно електронного довідника SuperSCHWACKE, з розрахунку 84400 EUR/шт. (рівень вартості по довіднику SuperSCHWACKE)*28,7916 (курс валюти) = 2430011,04 грн.. 
При цьому, для визначення митної вартості оцінюваного товару використано актуальну на дату оцінки КТЗ та найменшу із альтернативних вартість, що наявна у митниці Держмитслужби. 
Числове значення вартості транспортного засобу із урахуванням курсу валют, встановленого НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, становить 2430011,04  грн., або у валюті рахунку, за яким подано митну декларацію - 84400,00 Євро. 
Сума додатково нарахованих митних платежів відповідно до рішення митниці становить 180045,47 грн. (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг). 
На виконання вимог ст.55 МК України ТОВ "Ділайс ЛТД" 25 травня 2020 року подано до Поліської митниці Держмитслужби лист з додатковими поясненнями та документами Зокрема, відповідачу було подано: копію засвідченого перекладу експортної декларації копію засвідченого перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію засвідченого перекладу сертифікату EUR.1 №PL/MF/AR 0270191; копію звіту про оцінку транспортного засобу від 14.04.2020 №608/20; копію завіреного перекладу рахунку-факгури від 06.03.2020 №200306.1-WIN/DIL (а.с. 35-53). 
Листом від 02.06.2020 №7.13-1/15/13-15/4313 Поліською митницею Держмитслужби надано позивачу відмову у перегляді та скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2020 №UA204000/20/000069/2 (а.с. 54-56). 
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо коригування митної вартості імпортованого товару, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах і спосіб наданих повноважень та відповідно до приписів матеріального права. Правомірність винесення оскаржуваного рішення позивачем не спростована у ході судового розгляду. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду довів правомірність прийнятого ним рішення про коригування митної вартості ТЗ. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування. 
Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. 
Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України). 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України). 
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України). 
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України). 
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України). 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України). 
Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 
Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа №805/2713/16-а). 
Крім цього, відповідно до ч.5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. 
Колегія суддів звертає увагу, що в частині четвертій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р.. 
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
Відповідно до ч.4, ч.5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. 
Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. 
Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 
З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості транспортного засобу легкового автомобіля Mercedes-Benz, моделі G 500, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи місце водія 5, призначений для використання по дорогах загального користування, тип двигуна бензиновий, робочий об`єм циліндрів 3982 см3, потужність 310 kW, колісна формула 4х4, бувший у використанні, модельний рік виготовлення 2018, та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару 61100,00 EUR, у зв`язку з чим митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на рівні 84400,00 EUR. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що 20.01.2020 р. між ТОВ «Ділайс ЛТД» (Покупець) та Компанією «WINFORTA OЬ» (Продавець) укладено контракт №20/01/20-WDS, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю, а Покупець оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі та сідельні тягачі нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні, причіпи, напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку нову та бувшу у використанні (надалі "Товар"). 
Відповідно до п.2.1 Контракту №20/01/20-WDS сторони погодили, що загальна вартість контракту складає 3000000,00 Євро, п.2.2 Контракту №20/01/20-WDS встановлено, що Ціни на Товар будуть зазначені в інвойсі (інвойсах) для відповідної поставки і встановлюються в Євро. 
На виконання вказаного пункту сторонами погоджено інвойс №200306.1-WIN/DIL від 06.03.2020 року, згідно з якою узгоджено сторонами вартість Товару - легковий автомобіль марки Mercedes Benz G500, 2018 року виготовлення, серійний номер, VIN: НОМЕР_1 - 61100,00 Євро. 
Під час митного оформлення відповідачу було надано декларантом позивача наступні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс №200306.1-WIN/DIL від 06.03.2020 року; автотранспортну накладну від 10.03.2020 року; сертифікат EUR.1 №PL/MF/AR 0270191 від 10.03.2020 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17.07.2018 № НОМЕР_2 ; висновок про якісні характеристики товарів; зовнішньоекономічний контракт №20/01/20-WDS від 20.01.2020 року; копія митної декларації країни відправлення. 
Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля, позиція відповідача полягає у тому, що в органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, які відображені у спірному рішенні від 12.03.2020 №UA204000/2020/000069/2. 
З цього приводу колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне також зазначити наступне. 
Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, документом-підтвердження права власності буде договір-купівлі продажу між торгуючою організацією-імпортером та ним. 
Крім того, із перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в графі С.4с  вказано, що власник свідоцтва може не бути власником транспортного засобу. Згідно із законодавством країн-членів Європейського союзу передбачено, що постановка на облік транспортного засобу, знятого з реєстрації в установленому законом порядку з метою його реалізації, не є обов`язком особи, яка його придбала, а підтвердженням правомірності розпорядження цим майном, в т.ч. його подальшої реалізації є інші, передбачені законом документи, зокрема, але не виключно договір купівлі-продажу. 
Тобто, юридична особа-імпортер, імпортуючи транспортний засіб не зобов`язана здійснювати реєстрацію транспортного засобу за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами саме між цими особами. Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання документів про відомості про купівлю-продаж у третьої особи - походження товару в попередніх ланцюгах постачання особи-продавця (експортера). 
Таким чином, посилання контролюючого органу в рішенні на цю обставину не може бути підставою для прийняття рішення про коригування. 
Покликання митного органу на відсутність відомостей про купівлю-продаж у третьої особи в матеріалах митного оформлення є безпідставними з огляду на те, що Митним кодексом України не передбачено обов`язку надання документів щодо походження товару в попередніх ланцюгах постачання Особи- продавця (експортера). 
Отже, дана вимога митного органу не може носити обов`язковий характер, а відтак не може бути причиною відмови у митному оформлені за поданими документами. 
Щодо покликання на розбіжність на країну відправлення згідно митної декларації країни відправлення встановлено, що естонська компанія «Winforta OU» має філію на території Республіки Польща, тобто має право її з території здійснювати всі митні процедури. Отже, відправка товару на законних підставах здійснена компанією «Winforta OU» з території Республіки Польща, у зв`язку з чим така інформація не може бути причиною відмови у митному оформлені за поданими документами. 
Щодо посилання відповідача у спірному рішенні на відсутність проформи, яка передбачена Контрактом, та вимоги про її надання, колегія суддів враховує, що згідно із п.2.2 Контракту 20/01/20-WDS від 20.01.2020 року Замовник здійснює оплату вартості окремої поставки Товару, обумовленої Сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. Згідно п.3.1 цього Контракту Ціни на Товар будуть зазначені в інвойсі (інвойсах) для відповідної поставки і встановлюються в Євро. Також абзацом другим п.3.1 цього Контракту встановлено альтернативну умову оплати, а саме: в разі досягнення домовленостей між Сторонами, можлива попередня оплата вартості Товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу-проформи. 
Судом встановлено, що основна умова договору виконана, зокрема, в інвойсі №200306.1-WIN/DIL від 06.03.2020 року сторонами визначено вартість товару на рівні 61100,00 Євро та погоджено основні умови оплати протягом 180 днів після поставки, з урахуванням чого проформа не створювалась та не повинна була створюватися, що вказує на необґрунтоване витребування відповідачем проформи, яка передбачена Контрактом. Крім того, в платіжному доручення є посилання на основний Договір та ідентифікаційний код автомобіля, що дає змогу чітко ідентифікувати його з товаром, який імпортується. 
Що стосується звіту про оцінку автомобіля, то такий загалом не суперечить правилам Методики. Також відповідач не мотивував підстав для неврахування вказаного звіту про оцінку товару по суті. Зокрема, не спростовано наявних у ньому відомостей, а також не надано доказів відсутності у експерта відповідної кваліфікації, з урахуванням чого колегія суддів констатує про відсутність підстав для його не прийняття. 
Пунктом 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, передбачено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. 
Відтак, на переконання колегії суддів, позивач у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення придбаного товару за ціною договору, які не містили в собі розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи викладене, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару. 
Щодо зауваження стосовно спеціальної знижки слід зазначити, що даний факт не має свого відображення у спірному рішенні про коригуванні митної вартості товару, а відтак не був причиною його прийняття, оскільки не зазначення цієї інформації в рішенні про коригування позбавило декларанта можливості надати обґрунтовані пояснення на стадії митного оформлення, а відтак не може братись судом до уваги при прийнятті рішення про правомірність дій контролюючого органу. 
Відносно застосування митним органом резервного методу, слід вказати наступне. 
Відповідно до вищезазначених положень статті 57 МК України, при визначені митної вартості транспортного засобу, якщо немає можливості застосування основного методу, застосовуються другорядні. 
Щодо використання відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів цінової інформації з Інтернет ресурсу www.mobile.de та електронного довідника www.schwackenet.de, слід зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, при тому, що вказаних ресурсах зазначена вартість є ціною пропозиції, а не ціною продажу. Також інформаційні бази не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню щодо коригувань митної вартості тощо. Митниця володіла інформацією щодо цінової інформації аналогічних транспортних засобів, проте належним чином не обґрунтувала вартість коригування саме на рівні 84400 Євро, враховуючи особливості імпортованого транспортного засобу, зокрема його технічного стану, тому визначена контролюючим органом митна вартість за резервним методом не може бути об`єктивною. 
Враховуючи встановленні обставини справи, колегія суддів констатує про безпідставність доводів митного органу, що надані декларантом до митної декларації документи не містили всіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості транспортного засобу, заявленого за першим методом, та містили розбіжності чи суперечності. 
Таким чином, позивачу протиправно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства. 
Відповідно частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч приписами частини другої статті 77 КАС України не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості імпортованого товару, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митних деклараціях. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог. 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог статей 315, 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
          
                                                          постановив:  

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс ЛТД" – задоволити. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в адміністративній справі №460/6911/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс ЛТД" до Поліської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення – скасувати на прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс ЛТД" – задоволити. 
Визнати протиправним  та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби від 12.03.2020 №UA204000/2020/000069/2 про коригування митної вартості товарів. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови суду складено 13.10.2021 року