ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 30 вересня 2021 р. 	Справа № 520/18616/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С, 
представника позивача Пивоварової Р.В., представника відповідача Гусаченко Г.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника позивача  Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" - Пивоварової Руслани В`ячеславівни про прийняття додаткового судового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.05.21 по справі № 520/18616/2020 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" 
до Головного управління Держпраці у Харківській області, Заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко Олени Миколаївни 
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису і постанови про стягнення моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмету позову від 18.02.2021 року, просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Харківській області щодо проведення інспекційного відвідування на підставі наказу Головного управління Держпраці від 21.10.2020 №1676, за результатами якого було складено акт інспекційного відвідування №ХК26697/3245/НД/АВ від 04.11.2020; 
- визнати протиправним і скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №КХ26697/3245/НД/АВ/П від 12.11.2020; 
- визнати протиправною і скасувати постанову, винесену заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко Оленою Миколаївною про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020; 
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" шкоду, завдану протиправністю постанови про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020 у розмірі 55230,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем в порушення ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 та Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 призначено та проведено інспекційне відвідування замість позапланової перевірки, за результатами якого прийняті припис про усунення виявлених порушень №КХ26697/3245/НД/АВ/П від 12.11.2020 та постанова про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020. Представник позивача вважає дії щодо проведення інспекційного відвідування протиправними та такими, що вчинені з перевищенням повноважень суб`єкта владних повноважень, а рішення, прийняті за наслідками інспекційного відвідування ґрунтуються на хибних висновках та не відповідають дійсним обставинам ведення господарської діяльності ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" до Головного управління Держпраці у Харківській області, Заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко Олени Миколаївни про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису і постанови, та стягнення матеріальної шкоди, - задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано припис Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №КХ26697/3245/НД/АВ/П від 12.11.2020.
Визнано протиправною і скасовано постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Алчевських, буд.40, код ЄДРПОУ 39779919).
Стягнуто  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9475 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Алчевських, буд.40, код ЄДРПОУ 39779919).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області залишено без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 по справі № 520/18616/2020 залишено без змін. 
16.09.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" - Пивоварової Руслани В`ячеславівни про прийняття додаткового судового рішення у справі про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8170 гривень.
Відповідач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій посилається на те, що укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Кролевецький та Партнери» про надання правової допомоги договір Головним управлінням Держпраці у Харківській області встановлено, що зазначеним договором не визначена фіксована сума, що підлягає сплаті за надані послуги за договором, рівно як і відсутня взагалі вказівка у договорі про те, що розмір гонорару погоджено у фіксованому розмірі. Таким чином встановлюється факт того, що станом на момент укладання та підписання сторонами договору про надання правової допомоги (01.10.2020) фіксована сума не визначена. Отже, відсутність в договорі фіксованого розміру гонорару та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Так, відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. 
Відповідач вважає, що зазначені доводи не підлягають врахуванню, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо. 
Крім того, зазначають, що стягнення з бюджетної установи таких витрат становить надмірний тягар для цієї установи, що суперечить принципу розподілу таких витрат (означених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). 
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, просив задовольнити її у повному обсязі.
Представник відповідача підтримав заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити у задоволенні заяви позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про прийняття додаткового судового рішення по справі щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Статтями 132, 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку і компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. ч. 6,7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.
Відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У справі “East/West Alliance Limited” проти України” Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі “Ботацці проти Італії” (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги  у суді апеляційної інстанції до матеріалів справи надано: копію договору 01/10 про надання правової допомоги від 01.10.2020 року, копію свідоцтва про правон на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію додатку №2 до договору №01/10 від 01.10.2020 року про надання правової допомоги від 30.08.2021 року в якому відображено опис погодженої правової допомоги, а саме: надання правової допомоги щодо судового оскарження дій Головного управління Держпраці у Харківській області з проведення інспекційного відвідування на підставі наказу Головного управління Держпраці від 21.10.2020 №1676, за результатами якого було складено акт інспекційного відвідування №ХК26697/3245/НД/АВ від 04.11.2020, припису ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень від 12.11.2020 року, винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці в Харківській області Петренко Оленою Миколаївною, про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020, а також надання правової допомоги щодо всіх інших обставин, пов`язаних із вищезазначеними діями та рішеннями у суді апеляційної інстанції, у тому числі, але не виключно складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, складання та подання всіх необхідних процесуальних документів по справі тощо, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції у справі з усіма правами, наданими клієнту чинним законодавством як позивачу з фіксованою вартістю суми 8170 гривень 00 копійок; копія рахунку-фактури №117 від 31.08.2021 року на суму 8170 гривень; копія платіжного доручення №1982 від 01.09.2021 року про сплату коштів у сумі 8170 гривень  від ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП" на рахунок АО "Кролевецький та Партнери".
Разом з тим, стосовно розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вивчивши надані представником позивача, в обґрунтування адвокатських витрат документи, колегія суддів дійшла висновку щодо неспівмірності  обгрунтованості стягнення з відповідача правничої допомоги у розмірі 8170 гривень для підготовки цієї справи до розгляду у суді апеляційної інстанції.
Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання відзиву та участь в одному судовому засіданні 16.09.2021 року, тобто, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі (8170 грн.) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становить надмірний тягар для відповідача.
Враховуючи наведені вище обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складення відзиву на апеляційну скаргу відповідача та участь в одному судовому засіданні є значно завищеними та такими, що підлягають зменшенню.
Колегія суддів критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг, оскільки доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися, а доводи відзиву на апеляційну скаргу не відрізняються від доводів позовної заяви.
Таким чином, враховуючи, що правова позиція позивача у суді апеляційної інстанції не змінювалась, надано лише відзив на апеляційну скаргу відповідача та участь адвоката в одному судовому засіданні, отже підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, - з огляду на що зазначена сума розміру таких витрат підлягає зменшенню з 8170 грн. до 5000 грн.
Отже, проаналізувавши зроблені представником позивача розрахунки, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, які понесені позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, які, на переконання колегії суддів, є достатніми та співмірними з обсягом наданих ним послуг.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 КАС України відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

          Заяву представника позивача  Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" - Пивоварової Руслани В`ячеславівни про прийняття додаткового судового рішення - задовольнити частково.
          Прийняти додаткову постанову, якою здійснити розподіл судових витрат.
          Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, 40, м.Харків, 61002, ЄДРПОУ: 39779919) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" (вул. Чуваська, 8, м.Харків, 61177, ЄДРПОУ: 43442706 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
          В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Кононенко З.О.	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Мінаєва О.М.    Калиновський В.А.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений  30.09.2021.