СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року                        м. Харків                        Справа № 922/1241/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Сгара Е.В. , суддя  Слободін М.М.
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - адвокат Фелді О.В., довіреність №05-2021/Legsl від 19.03.2021;
від відповідача - адвокат Камінська А.А., ордер ВІ №1065707 від 16.11.2021; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою програми "EasyСon" поза межами приміщення суду за участю представника апелянта апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (вх. №2868 Х/1)
на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2021, ухвалене у складі судді Бринцева О.В.  (повний текст складено та підписано 20.08.2021)
у справі №922/1241/21
за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд", м. Київ,
до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна", с. Лозова Харківська область,
про стягнення 17728384,85 грн

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна", в якій просило суд:
- стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" збитки в сумі 14641984,49грн;
- стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" штраф в сумі 2566731,00грн;
- стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" пеню в сумі 519669,36грн;
- органу, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати пеню за такою формулою: (Б*В/100)/Г*А, де:
А - к-сть днів прострочки, починаючи з 01.04.2021;
Б - вартість товару, поставку якого прострочено, а саме - 12833655,00 грн (без ПДВ),
В - облікова ставка НБУ (%)*2,
Г - кількість днів у році
за період: з 01.04.2021 і до моменту виконання цього рішення, але не більше ніж за три роки (починаючи з 01.12.2020), і стягнути отриману суму пені з Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд".
Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.08.2021 у справі №922/1241/21 у позові відмовлено повністю. 
Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач у справі -  Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд", яке просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2021 у справі №922/1241/21 повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна" про стягнення коштів у повному обсязі.
Апелянт вважає, що висновки місцевого суду про направлення відповідачем позивачу нової оферти у вигляді додаткової угоди №1 до договору поставки ґрунтуються на неправильному встановленні обставин справи та суперечать доказам наявним в матеріалах  справи, оскільки оферта позивача про укладення договору містила як сам договір поставки, так і додаткову угоду №1 до договору поставки.
Апелянт зазначає, що саме він направляв проект договору з усіма істотними умовами, додатками та додатковою угодою №1, а відповідач, отримавши проект договору, підписав його та направив позивачу без змін, тобто у розумінні ч.2 ст.638 ЦК України та ч.1 ст.642 ЦК України здійснив повний та безумовний акцепт оферти. Крім того, відповідач не відкликав свій акцепт, що свідчить про укладення договору. 
Щодо пункту 11.2 договору поставки скаржник зазначає, що вказаним пунктом передбачено, що цей договір може бути укладено сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільного та/або електронного зв`язку (за допомогою факсу та/або електронної пошти), отже сторони погодили лише можливість укладення цього договору в особливий (спеціальний, додатковий) спосіб. Необхідною умовою для застосування спеціального способу укладення договору є обмін копіями підписаного договору з відбитками печаток сторін, проте, позивачем не направлявся на адресу відповідача підписаний договір з печатками, обміну копіями підписаного договору факсимільним/та або електронним зв`язком між сторонами не було.
З наведеного, як зазначає апелянт, випливає, що пункт 11.2. договору, яким сторони погодили спеціальний спосіб укладення договору, не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки сторони уклали договір в загальному порядку, як і не підлягає застосуванню умова щодо обміну оригіналами договорів (на заміну факсимільної чи електронної копії) протягом 15 календарних днів.
Скаржник наголошує, що наявний в матеріалах справи договір поставки №60416189 від 01.07.2020, який на кожній сторінці містить підпис та відбиток печатки його сторін, а саме: ПСП "Ажна" та ДП "Сантрейд", відповідає вимогам пунктів 11.1. та 11.5. договору, є чинним та відповідно є підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків та штрафних санкцій за невиконання умов вказаного договору.
Також, вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про відсутність причинно-наслідкового зв`язку, оскільки між порушенням зобов`язання з поставки товару відповідачем та витратами апелянта на закупівлю аналогічного товару в інших постачальників є безпосередній зв`язок, так як такі договори укладалися з метою заміщення товару, який не був поставлений відповідачем.  
Апелянт зазначає, оскільки договір поставки від 01.07.2020 №60416189 є укладеним, відповідач був зобов`язаний поставити йому товар у строки, визначені цим договором. Враховуючи, що відповідач зазначеного обов`язку не виконав, у позивача наявні правові підстави для стягнення з відповідача збитків та штрафних санкцій. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2021 у справі №922/1241/21. Призначено справу до розгляду на 16.11.2021 об 11:30 годині.
20.10.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Приватного сільськогосподарського підприємства "Ажна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважає його законним та обґрунтованим. Наполягає на тому, що підписаний примірник договору поставки від 01.07.2020 №60416189 позивачем відповідачу не був переданий. Наполягає, що договір є неукладеним, сторонами не виконувався, і не тягне за собою зобов`язань для відповідача, дії останнього не містять ознак господарського правопорушення, не є протиправними, між ними і шкодою позивачеві відсутній причинний зв`язок.  
Також відповідач зазначає, що доданий до апеляційної скарги втяг з електронного листа насправді є новим доказом, оскільки до суду першої інстанції не надавався. Наголошує, що позивачем не надано обґрунтування причин неподання вказаного доказу до суду першої інстанції. Крім того, зазначає, що витяг з електронного листа роздрукований з електронної скриньки невідомої особи, не визначено статусу цієї особи, не містить електронної адреси ПСП "Ажна", не містить будь-яких ідентифікаційних ознак роздруківки безпосередньо зі електронної скриньки позивача.  
Відповідач зазначає, що відповідачем не надано належних доказів і не доведено завдання збитків, а в діях відповідача відсутня вина у невиконанні зобов`язання за неукладеним договором.
Позивач у відповіді на відзив (вх. №12914 від 08.11.2021) зазначає, що застосування п. 11.2 Договору поставки №60416189 від 01.07.2020 до спірних правовідносин є безпідставним, оскільки дії сторін не свідчать про обрання передбаченого п. 11.2 Договору порядку укладення даного договору. А недотримання порядку, визначеного п. 11.2 Договору не свідчить про його неукладеність. Зазначає, що підписаний з боку позивача договір був переданий відповідачу регіональним менеджером позивача. 
Апелянт наголошує, що договір поставки №60416189 від 01.07.2020 укладено у  письмовій формі, власноручно підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками, а тому є обов`язковим до виконання сторонами. 
Зазначає про наявність збитків, що завдані неправомірною поведінкою відповідача - невиконання свого обов`язку в частині поставки товару. Наполягає, що різниця між ціною товару за контрактами  заміщення, яку сплатив позивач, та ціною  цього ж товару за умовами договору поставки №60416189 від 01.07.2020, яку довелося додатково сплатити позивачу з вини відповідача, є прямими збитками позивача. 
08.11.2021 на електронну пошту апеляційного суду від Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" надійшло клопотання про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення "EasyСon".
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 клопотання апелянта задоволено. Судове засідання, призначене на 16.11.2021 об 11:30 годині ухвалено провести в режимі відеоконференції за допомогою програми "EasyСon" поза межами приміщення суду за участю представника Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд".
16.11.2021 у судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції за допомогою програми "EasyСon" поза межами приміщення суду брав участь представник позивача, який наполягав на доводах апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2021 у справі №922/1241/21 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Присутня у судовому засіданні 16.11.2021 в приміщенні Східного апеляційного господарського суду представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає вимоги апелянта необґрунтованими, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено такі обставини справи.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 01.07.2020 ДП "Сантрейд" на електронну поштову скриньку ПСП "Ажна" було надіслано проект договору поставки від 01.07.2020 №60416189 з додатками. Проектом передбачалась поставка відповідачем позивачеві соняшнику урожаю 2020 року в кількості 1500,00 т за базовою ціною 10266,92 грн/т з ПДВ. Зазначений проект являв собою текстовий документ, що містився в електронному файлі в форматі MS Word. Документ не був скріплений електронним цифровим підписом.
Отриманий від позивача проект договору був роздрукований відповідачем та підписаний власноручно директором ПСП "Ажна" Дармо О.В.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем був складений проект Додаткової угоди №1 до Договору поставки №60416189 від тієї ж дати 01.07.2020. Проект Додаткової угоди також був роздрукований та підписаний з боку відповідача директором Дармо  О.В. Проектом Додаткової угоди пропонувалося внесення змін та доповнень до проекту Договору щодо ряду істотних умов - умов щодо якості товару, його базової ціни, порядку розрахунків та ін.
Скановані копії підписаних відповідачем проекту Договору та проекту Додаткової угоди з електронної поштової скриньки відповідача були направлені останнім на електронну поштову скриньку позивача. Ці документи також не були підписані ЕЦП.
Паперові оригінали підписаних директором відповідача проекту Договору та проекту Додаткової угоди в кількості по два примірники кожного були передані відповідачем представникові позивача - регіональному менеджеру ДП "Сантрейд", котрий був відповідальний за організацію процесу укладення договорів поставки соняшника з відповідачем(т. 1 а.с. 15-31).
Згідно з п. 5.1 проекту договору продавець зобов`язується здійснити поставку товару автомобільним транспортом на умовах DAP (поставлено в місці), відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2020 - поставлено на ПрАТ з ІІ "ДОЕЗ",  надалі пункт поставки, згідно реквізитів поставки, які зазначені в цьому договору, або в окремих інструкціях покупця. ДП "Сантрейд" є вантажовідправником відповідно до товарно-транспортних накладних.
За умовами пункту 5.2. проекту Договору продавець зобов`язаний поставити весь об`єм товару за реквізитами поставки, вказаними в пункті 5.1., у строк з 20.08.2020 до 30.11.2020, обидві дати включно.
Поставка партіями допускається. Графік поставки товару узгоджується додатково. Незважаючи на наявність чи відсутність погодженого графіку поставки продавець зобов`язаний завчасно проінформувати покупця у письмовій формі про свою готовність поставити товар (пункт 5.5. договору).
Розділом  7 договору визначено відповідальність сторін.
Підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 договору сторони погодили, що за непоставку (недопоставку) товару в строк, вказаний в пункті 5.2. цього договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, поставку якого було прострочено, за кожен день прострочення такої поставки. За прострочення поставки більш, ніж на 10 календарних днів продавець, крім пені (додатково) зобов`язується також сплачувати покупцю штраф в розмірі 20 % від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Пеня та штраф за цим пунктом сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).
У випадку прострочення поставки покупець має право відмовитись від прийняття/поставки непоставленого (недопоставленого) товару та його оплати, а продавець при цьому зобов`язується відшкодувати покупцю штраф у розмірі 20% від  вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Штраф по цьому пункту сплачується покупцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка) (підпункт 7.3.2. пункту 7.3 договору).
Згідно з пунктом 11.1. договору, цей договір вступає в силу з дати підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань.
Пунктом 11.2. договору визначено, що цей договір може бути укладений сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільного та/або електронного зв`язку (за допомогою факсу та/або електронної пошти). Причому факсимільні та/або електронні копії такого договору, що знаходяться у кожної із сторін мають бути повністю однаковими по змісту (автентичними), а також повинні мати копії печаток кожної зі сторін та підписи вповноважених осіб сторін. Договір підписаний таким чином буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях тільки у випадку, якщо протягом наступних 15 робочих днів сторони проведуть обмін оригіналами договорів.
Якщо протягом 15 робочих днів, протягом яких діє договір, укладений з використанням факсимільного та/або електронного зв`язку, будь-яка зі сторін проведе будь-які дії направлені на виконання своїх зобов`язань по договору (завантаження/поставка/оплата товару і т.п.), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (сторонами) умов щодо обміну оригіналами договорів.
Відповідно до пункту 11.5 договору,  цей договір, а також будь-які доповнення, додаткові угоди та інші зміни до цього договору вважатимуться чинними та зобов`язуючими для сторін лише в разі, якщо такі домовленості: а) оформлені у письмовій формі; б) підписані уповноваженими представниками усіх сторін; в) скріплені печатками усіх сторін.
У визначений строк (до 30.11.2020) поставка товару ПСП "Ажна" здійснена не була. Оплата за Договором, відповідно, також не здійснювалась.
11.12.2020 позивач надіслав на адресу відповідача лист вих. №10-422, яким ДП "Сантрейд"  повідомив про свій намір закупити товар у інших постачальників у зв`язку з непоставкою товару відповідачем в строки, визначені Договором, та в подальшому стягнути з ПСП "Ажна" завдані збитки та передбачені Договором поставки пеню та штраф.
Зазначений лист було отримано відповідачем 29.12.2020 (т.1 а.с. 32-33).
Позивачем протягом грудня-лютого було укладено договори на поставку соняшнику урожаю 2020 року з СФГ "ЖУК" в кількості 35,00 т за ціною 20000,00 грн/т (договір поставки 21.12.2020 №60453818); з ТОВ "Павлоградзернопродукт" в кількості 500,00 т за ціною 22450,00 грн/т (договір поставки від 11.02.2021 №60463955); з ТОВ "Імені газети Ізвєстія" в кількості 930,00 т за ціною 23300,00 грн/т (договір поставки від 17.02.2021 №60465730).
Додатковими угодами до преамбул кожного з названих договорів були внесені додаткові умови - застереження про причини укладення цих договорів. Зазначено, що ці договори були укладені тому, що "… АЖНА  ПСП не виконало зобов`язання за договором поставки №60416189 від 01.07.2020р. - недопоставлено Товар Соняшник урожаю 2020 року (надалі - "Товар") у кількості 1  500,000 метричних тон та, з огляду на необхідність здійснення поставки на заміщення недопоставленого Товару…".
Вважаючи, що відповідачем порушено зобов`язання за договором поставки від 01.07.2020 №60416189 внаслідок не поставки ПСП "Ажна" товару, ДП "Сантрейд" звернулося до суду з даним позовом про стягнення з постачальника збитків та штрафних санкцій. 
Як зазначає позивач, що збитки, яких він зазначав, зумовлені необхідністю укладання договорів заміщення та придбання аналогічного товару - соняшник урожаю 2020, в альтернативних постачальників соняшнику, та складаються з позитивної різниці між ціною за тонну соняшника за договором укладеним з відповідачем та ціною за тонну соняшнику, що була сплачена  СФГ "ЖУК", ТОВ "Павлоградзернопродукт", ТОВ "Імені газети Ізвєстія". 
Окрім збитків у вигляді додаткових витрат, понесених внаслідок порушення відповідачем умов договору, Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "Сантрейд" також було заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 01.12.2020 по 31.03.2021  в сумі 519669,36 грн та штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленого товару в сумі 2566731,00 грн на підставі пункту 7.3.1. договору.
Як зазначалося, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено. 
Суд першої інстанції, враховавши відсутність необхідного згідно частини 1 статті 640 ЦК України елементу - факту повідомлення відповідача про прийняття позивачем пропозиції укласти Договір на умовах Додаткової угоди, зважаючи на положення частини 8 статті 181 ГК України, дійшов до висновку, що завершальний момент укладення Договору не настав, а отже, Договір не відбувся, тобто є неукладеним.
Отже, відсутність факту укладення Договору, у відповідності до статті 11 ЦК України, статей 147, 193 ГК України, за твердженням суду, означає відсутність господарського зобов`язання, котре могло б бути порушене відповідачем. Це, в свою чергу, означає відсутність неправомірної поведінки відповідача, а отже, відсутність однієї з необхідних умов для стягнення збитків.
Крім того, суд першої інстанції зазначив про відсутність причинно-наслідкового зв`язку   між діями відповідача (у разі укладення договору) та витратами позивача за договорами заміщення.
Суд дійшов висновку, що укладення договорів поставки з СФГ "ЖУК", ТОВ "Павлоградзернопродукт", ТОВ "Імені газети Ізвєстія" та необхідність їх виконання позивачем не є обставиною, котра автоматично та невідворотно виникає в результаті невиконання Договору відповідачем. Укладення цих договорів позивачем та визначення їх істотних умов повністю залежало від його, позивача, волі. При цьому укладені ці договори були позивачем на його, позивача, вільний розсуд, в його, позивача, інтересах.
Дослідивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї, а також у відповіді на відзив, з урахуванням приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та  юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16, від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1071гс16, від 28.01.2015 у справі N 3-210гс14.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви та апеляційної скарги, позивач зазначає, що збитки йому завдано невиконанням ПСП "Ажна" умов договору поставки від 01.07.2020 №60416189, а саме не здійснення відповідачем - як постачальником, поставки товару згідно умов договору. 
Разом з  тим, судова колегія зазначає про таке. 
Відповідно до закріпленого у пункті 3 статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України  принцип свободи договору, укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 цього Кодексу).
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
За частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
В пункті 1 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини 1 та 2 статті 207 Цивільного кодексу України).
Крім того, статтею 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Загальні правила укладення договорів шляхом обміну сторонами повідомленнями про відповідні оферти, акцепти наведені в статті 181 ГК України. Нею передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
Разом з тим, п. 11.2 передбачено спеціальні правила укладення договору.  
Зазначені правила полягають в наступному: "Цей договір може бути укладеним Сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільного та/або електронного зв`язку (за допомогою факсу та/або електронної пошти). Причому факсимільні та/або електронні копії такого Договору, що знаходяться у кожної з сторін, мають бути повністю однаковими по змісту (автентичними), а також повинні мати копії печаток кожної з Сторін та підписи вповноважених осіб Сторін. Договір, підписаний таким чином, буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях тільки у випадку, якщо протягом наступних 15 (п`ятнадцяти)  робочих днів сторони проведуть обмін оригіналами Договорів.  Якщо протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів, протягом яких діє договір, укладений з використанням факсимільного та/або електронного зв`язку, будь-яка зі Сторін проведе будь-які дії, направлені на виконання своїх зобов`язань по Договору (завантаження/поставка/оплата Товару і т.п.), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (Сторонами) умов щодо обміну оригіналами Договорів".
Отже, позивач згідно з частиною другою статті 638 ЦК України зробив відповідачеві пропозицію укласти Договір. Пропозиція зроблена в порядку пункту 11.2 Договору шляхом направлення на електронну поштову скриньку відповідача agnafg@ukr.net проекту Договору у вигляді не скріпленого електронним цифровим підписом текстового документу, що містився в електронному файлі в форматі MS Word.
З урахуванням приписів ст. 646 ЦК України, відповідач відмовився від пропозиції про укладення Договору на запропонованих позивачем умовах та водночас зробив нову пропозицію укласти Договір на інших, власних, умовах, що була виражена в пропозиції укласти Договір на умовах, що викладені в Додатковій угоді. Остання за своєю правовою природою є протоколом розбіжностей (ч.4 ст.181 ГК України). Тобто, заявою сторони про те, які умови договору для неї є істотними (абз.2 ч.1 ст.638 ЦК України) і в якій редакції вони є прийнятними. Відмова від первісної і нова пропозиція були зроблені шляхом направлення позивачеві проектів Договору та Додаткової угоди у вигляді текстово-графічних документів, що містились в електронних файлах в форматі PDF. Ці проекти були виготовлені шляхом сканування (копіювання в електронний файл) паперових оригіналів проектів Договору та Додаткової угоди, що містили власноручний підпис директора та відбиток печатки відповідача. Ці документи також не були підписані ЕЦП. Тобто, ця пропозиція теж була зроблена в порядку пункту 11.2 Договору ("Цей договір може бути укладеним Сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільного та/або електронного зв`язку (за допомогою факсу та/або електронної пошти)… ").
Як визнається сторонами, відповідач передав позивачеві паперові примірники Договору та Додаткової угоди згідно з абзацом другим пункту 11.2 Договору. 
З моменту отримання цих документів для позивача у відповідності до статті 643 ЦК України та згідно з абзацом другим пункту 11.2 Договору розпочав перебіг п`ятнадцятиденний  строк на надання відповіді на пропозицію, яка мала бути дана шляхом повернення підписаних з його боку паперових оригіналів документів.
Позивачем згідно з статтею 642 ЦК України прийнято пропозицію відповідача про укладення Договору на умовах, сформульованих з урахуванням Додаткової угоди. Прийняття пропозиції зроблено шляхом підписання повноважними представниками позивача одержаних від відповідача паперових оригіналів Договору та Додаткової угоди.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, у встановлений строк (15 робочих днів) позивач не направив відповідачеві повідомлення про прийняття ним пропозиції відповідача укласти Договір на умовах Додаткової угоди.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України та п. 11.2. проекту Договору, таке повідомлення є необхідним завершальним елементом юридичного складу укладення договору. Відсутність цього елементу означає, що договір не відбувся.
За відсутності такого повідомлення, особа, яка направила пропозицію про укладення договору є необізнаною про її прийняття контрагентом.
Щодо доводів апелянта, що підписаний позивачем та скріплений його печаткою договір було передано позивачу таким же чином, як і отримано два підписаних відповідачем примірника, а саме через регіонального менеджера позивача, колегія суддів до уваги не бере з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Як вбачається з матеріалів справи обставина передання відповідачем паперових оригіналів підписаних директором відповідача проекту Договору та проекту Додаткової угоди в кількості по два примірники кожного представникові позивача - регіональному менеджеру ДП "Сантрейд", котрий був відповідальний за організацію процесу укладення договорів поставки соняшника з відповідачем, визнається обома сторонами.
Разом з тим, обставини передання підписаного сторонами примірка позивачем відповідачу заперечується останнім. А тому обов`язок з доказування факту передання відповідачу підписаного ДП "Сантрейд" примірника договору від 01.07.2020 №60416189 покладається на позивача. 
Однак, позивач до матеріалів справи жодних доказів повернення підписаних ним паперових оригіналів Договору, Додаткової угоди (чи хоча б повідомлення про факт їх підписання) не надав. Матеріали справи не містять жодних доказів, котрі могли б прямо підтверджувати цей факт (розписок, повідомлень, описів вкладення у цінні листи, поштових квитанцій, оголошень, електронних листів, заяв свідків тощо). Матеріали справи не містять і жодних доказів, котрі могли б підтвердити цей факт непрямо (листів, протоколів нарад, актів звіряння взаємних розрахунків, реєстрів договорів, товарних, товарно-транспортних накладних, податкових декларацій тощо). 
Разом з тим, на спростування зазначених вище тверджень позивача відповідачем до суду були надані первинні документи (договори, журнали реєстрації договорів, видаткові, товарно-транспортні накладні, акти звіряння взаємних розрахунків, листи та ін.), котрі опосередковують здійснення господарських операцій з позивачем і фактом відсутності в них згадки про спірний Договір підтверджують відсутність інформації у відповідача про прийняття позивачем відповідної пропозиції.
Крім того, жодною з сторін не вчинено конклюдентних дій, котрі могли б виступати повідомленням про прийняття позивачем пропозиції відповідача укласти Договір на умовах Додаткової угоди.
Колегія суддів також зауважує, що позивач жодного разу не звертався до відповідача з листами щодо графіку та готовності відповідача поставити товар за Договором поставки від 01.07.2020 №60416189, жодним чином не спонукав постачальника до виконання умов договору, а звернувся до нього виключно після спливу строків поставки товару, що передбачені п. 5.2 Договору з листом від 11.12.2020 №10-422, в якому також не наполягав на виконанні ПСП "Ажна" умов договору щодо поставки товару, а виключно повідомив про свій намір закупити товар у інших постачальників у зв`язку з не поставкою товару відповідачем в строки, визначені Договором, та в подальшому стягнути з ПСП "Ажна" завдані збитки та передбачені Договором поставки пеню та штраф.
Посилання позивача, що ним надсилалися відповідачу листи від 23.09.2020 вих.№23/09/20, від 01.12.2020 за вих. №01122020/1, колегія суддів до уваги не приймає оскільки доказів надіслання зазначених листів позивачем до матеріалів справи не надано. 
Доводи позивача, про те що текст додаткової угоди №1 до Договору поставки від 01.07.2020 №60416189 було виготовлено позивачем та надіслано на електронну пошту відповідача, а останній лише роздрукував Договір та Додаткову угоду №1 до нього, судова колегія до уваги не приймає, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. 
Щодо наданого до апеляційної скарги витягу з електронного листа ДП "Сантрейд" із вкладенням проекту Додаткової угоди №1, судова колегія зазначає про неможливість прийняття зазначеного доказу з таких підстав. 
Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Статтею 267 ГПК України передбачено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача.
Отже господарським процесуальним законодавством передбачено чіткий порядок надання до суду доказів. Так, всі докази повинні подаватися до суду першої інстанції.
І лише у виключних випадках новий доказ може бути прийнятий судом апеляційної інстанції. При цьому, особа, яка звертається з таким клопотанням до суду, повинна обґрунтувати, у чому полягає цей виключний випадок, які обставини завадили надати докази до суду першої інстанції, чи повідомляв заявник суд першої інстанції про неможливість надання відповідних доказів у визначений законом строк.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що долучений до апеляційної скарги доказ, а саме витяг з електронного листа, надавався ним до суду першої інстанції.
Однак, зазначене спростовується матеріалами справи, оскільки вони не містять такого доказу. 
Судова колегія зауважує, що здобуття нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи суперечить основоположним принципам змагальності та рівності сторін господарського судочинства. Обставин об`єктивної неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції та, відповідно, наявності виняткового випадку для прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів, заявником не доведено.
Крім того, із цього витягу з електронного листа неможливо встановити, належність електронного листа до певного електронного ресурсу, посаду особи відправника, та взагалі, хто саме є відправником Medvid Lesia чи Ganna Gavenko, які зазначені в цьому листі, не вказано електронну пошту, на яку здійснюється надіслання листа, а зазначені в якості вкладень договір та додаткова угода не містять жодних ідентифікуючих ознак. 
Також, позивач ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив, ні у поясненнях, які надавалися суду першої інстанції жодного разу не зазначав, про надіслання проекту договору разом з проектом додаткової угоди до нього.
Крім того, колегія суддів також зауважує, що нелогічним є пропозиція покупця укласти договір постачання з одночасною пропозицією внесення до нього змін щодо таких вагомих умов як ціна, якість товару, порядок оплати тощо, в той час коли особа, яка пропонує укласти договір має можливість у запропонованому проекті договору одразу викласти всі умови договору на власний розсуд та запропонувати укласти контрагенту договір на запропонованих ним умовах.
Доводи Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд", що пункт 11.2. договору, яким сторони погодили спеціальний спосіб укладення договору, не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки сторони уклали договір в загальному порядку, як і не підлягає застосуванню умова щодо обміну оригіналами договорів (на заміну факсимільної чи електронної копії) протягом 15 календарних днів, колегія суддів вважає необґрунтованим оскільки як визнають сторони, саме позивач засобами електронного зв`язку надіслав на електронну пошту відповідача пропозицію з підписання договору. 
Відповідно частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, в разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).
Як зазначалося матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем відповідача про прийняття ним пропозиції укласти договір на запропонованих відповідачем умовах.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність необхідного згідно частини першої статті 640 Господарського кодексу України елементу - факту повідомлення відповідача про прийняття позивачем пропозиції укласти договір, зважаючи на положення частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що завершальний момент укладення договору не настав, а отже, договір не відбувся, тобто є неукладеним, що свідчить про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків та штрафних санкцій за невиконання умов вказаного договору.
Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що недоведеність наявності заподіяння збитків є самодостатньою підставою для відмови в позові.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України слідує, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора; вина боржника.
Позивач наполягає на існуванні причинного зв`язку між здійсненням ним витрат на закупівлю товару у інших постачальників та непоставкою товару відповідачем. 
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим такі доводи позивача з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
З наведених норм вбачається, що між порушенням зобов`язання у вигляді прострочення поставки товару та шкодою кредитора має існувати прямий і безпосередній причинний зв`язок. Постачальник товару відповідає не за будь-які додаткові витрати покупця, а лише за ті, котрі прямо викликані його, постачальника, бездіяльністю в частині передачі товару. Тобто, витрати, вчинені кредитором за власним бажанням або під впливом інших сторонніх обставин, не знаходяться в причинному зв`язку з порушенням боржника.
Відповідно до приписів статей 13, 74 ГПК України позивач повинен надати докази того, що укладення ним "договорів заміщення" об`єктивно є прямим та невідворотнім наслідком непоставки товару за Договором; цей наслідок суб`єктивно не залежить від волі та бажання самого позивача та/або не залежить від сторонніх обставин.
Проте зазначені факти позивачем не доведені. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що укладення договорів поставки для заміщення та необхідність їх виконання позивачем не є обставиною, котра автоматично та невідворотно виникає в результаті невиконання Договору поставки № 60416189 від 01.07.2020 відповідачем. Укладення таких договорів з іншими контрагентами та визначення їх істотних умов повністю залежало від волі позивача. При цьому ці договори були укладені позивачем на його вільний розсуд і в його інтересах, оскільки закупівля соняшника з метою його подальшої переробки та перепродажу входить до звичайного комплексу господарських операцій позивача. Закупівля здійснюється ним у різних постачальників на постійній основі. 
Крім того, позивачем не надано доказів існування у нього критично необхідної виробничої потреби в обсягах товару, передбаченого Договором з відповідачем (договорів поставки в порядку подальшого перепродажу, переробки тощо).
Також, позивачем не надано доказів того, що незадоволення відповідної виробничої потреби (у разі її існування) могло б потягнути за собою які-небудь негативні наслідки (зупинку ліній виробництва, їх неефективну внаслідок недозавантаженості роботу, простій передзамовлених складських потужностей, простій транспорту, застосування штрафних санкцій з боку контрагентів тощо). Позивачем не надано доказів того, що закупівля товару за договорами заміщення за завищеними (як стверджує сам позивач) цінами, має наслідком меншу шкоду, ніж та, що могла б виникнути у нього в результаті незадоволення відповідної виробничої потреби у відповідному товарі.
З наведеного колегія суддів приходить до висновку, про обґрунтованість доводів суду першої інстанції про те, що укладення позивачем договорів поставки з СФГ "ЖУК", ТОВ "Павлоградзернопродукт", ТОВ "Імені газети Ізвєстія" стало результатом свідомих дій самого позивача,  ці договори були укладені позивачем добровільно на власний розсуд, за своєю волею і в своїх комерційних інтересах. Ризик економічної неефективності чи збитковості такого договору згідно статті 42 ГК України лежить на самому позивачеві. Правові підстави для перекладення його на відповідача відсутні.  
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"  задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2021 у справі №922/1241/21 підлягає залишенню без змін. 
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд                                          

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2021 у справі №922/1241/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

У судовому засіданні 16.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 23.11.2021.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Е.В. Сгара  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін