ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" грудня 2021 р.                                                                  Справа №926/4285/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                            Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                           Кравчук Н.М.
                                                                                                    Плотніцький Б.Д.

розглянувши           апеляційну скаргу ТзОВ “УкрПромАльп” №351 від 03.11.2021 (вх.ЗАГС№01-05/3709/21 від 08.11.2021)
на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 23.10.2021 
у справі № 926/4285/21 (суддя Марущак І.В.)
за позовом: Публічного акціонерного товариства транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії “Укртатнафта” (надалі ПАТ «Укртатнафта»), Полтавська обл., м. Кременчук,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “УкрПромАльп” (надалі ТзОВ «УкрПромАльп»), Чернівецька обл., м. Новодністровськ,
про стягнення збитків в сумі 984 424,80 грн

за участю учасників справи:  не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 23.10.2021 у справі №926/4285/21 справу №926/4285/21 за позовом ПАТ “Укртатнафта” до ТзОВ “УкрПромАльп” про стягнення збитків в сумі 984 424,80 грн передано за виключною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.
Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду, судом встановлено, що подана до суду позовна заява не підсудна Господарському суду Львівської області та належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Полтавської області, оскільки місцезнаходження нерухомого майна, з приводу якого виник спір є м. Кременчук, вул. Свіштовська,3. В зв`язку з чим на підставі ст.31 ГПК України позовна заява передана до іншого суду. 
Не погоджуючись з даною ухвалою, ТзОВ “УкрПромАльп” подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме ст. 27, ст. 30 ГПК України, оскільки предметом спору є стягнення грошових коштів і даний спір не пов`язаний з місцем виконання договору. Зобов`язання з оплати по договору не є таким, яке належить, через його особливість, виконувати тільки в певному місці. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку, що даний спір виник з приводу нерухомого майна і вимоги стосуються безпосередньо об`єкта нерухомого майна, відповідно на даний спір не розповсюджується вимоги ч.3 ст. 30 ГПК України. А відтак, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу місцевого господарського суду та направити справу для розгляду Господарському суду Чернівецької області. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 у складі колегії суддів: головуючий суддя – Кордюк Г.Т., судді Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “УкрПромАльп” на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 23.10.2021 у справі №  926/4285/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частиною 5 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст. 252 ГПК України).
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на адресу суду не надходили.
ТзОВ “Урктатнафта” у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№  01-04/8062/21 від 18.11.2021) проти доводів апеляційної скарги заперечує, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, а відтак просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ч.1 ст. 270 ГПК України).
За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За змістом ч.3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.
Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).
Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів з огляду на пряму вказівку закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.
Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2021 ТзОВ “Укртатнафта” звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до ТзОВ “УкрПромАльп” про стягнення збитків в розмірі 984 424,80 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання укладеного між сторонами договору № 542/4/2113 на виконання робіт з антикорозійного захисту резервуару від 06.08.2021 (договір підряду) позивач виконав комплекс робіт з антикорозійного захисту резервуару №756 на загальну суму 5  540  629,40 грн. Однак у виконаних підрядником роботах були виявлені суттєві недоліки (дефекти), для усунення яких позивач поніс додаткові витрати в сумі позову, які просить стягнути з відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
У позовній заяві місцезнаходженням відповідача у справі №  926/4285/21 позивач зазначає адресу: 602365, Чернівецька обл., м. Новодністровськ, м-н Діброва,4/27; ідентифікаційний код: 38171724, а відтак, за доводами позивача, дана справа підсудна Господарському суду Чернівецької області.
Частиною 1 ст. 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
За правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі є стягнення вартості робіт з усунення недоліків, допущених підрядником при виконанні комплексу робіт з антикорозійного захисту резервуару №756 за договором № 542/4/2113 від 06.08.2021 (договір підряду).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.08.2020 між ПАТ «Укртатнафта» (замовник) та ТзОВ «УкрПромАльп» (підрядник) було укладено договір №542/4/2113, за яким замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати власними та залученими силами і засобами відповідно до вимог нормативно-технічної документації України, які є обов`язковими для виконання робіт за даним договором комплекс робіт з антикорозійного захисту резервуару РВСП-50000 №756 інв. №2643.
Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
У даній справі умовами договору питання щодо місця виконання грошового зобов`язання не врегульовано.
Згідно ч.1 ст.532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:
1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;
2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;
3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;
4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;
5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.
Проаналізувавши зміст позовної заяви, судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом даного позову є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача грошових коштів за неналежне виконання умов договору, а не спір про виконання робіт за вказаним у договорі місцем (п. 2.2 договору роботи виконуються на території замовника за адресою: м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3). Також даний спір не стосується ні безпосередньо, ні опосередковано об`єкта нерухомого майна, не стосується майнових прав на вказане майно (п.3 ст. 30 ГПК України), а відтак до даного позову мають застосовуються загальні правила підсудності.
Враховуючи, що зобов`язання зі сплати грошових коштів не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці, а також даний спір не стосується безпосередньо об`єкта нерухомого майна, то враховуючи місцезнаходження юридичної особи відповідача - ТзОВ “УкрПромАльп”, місцезнаходження: 602365, Чернівецька обл., м. Новодністровськ, м-н Діброва,4/27; ідентифікаційний код: 38171724, то колегія суддів вважає, що даний спір підсудний Господарському суду Чернівецької області.
Щодо посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №  911/2390/18, то апеляційна інстанція зазначає, що предмет, підстави та норми права не є подібними до правовідносин у даній справі.
А відтак висновок суду про передачу даної справи до Господарського суду Чернівецької області на підставі п.3 ст. 30 ГПК України є помилковим.
Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати, апеляційну скаргу задоволити.
Оскільки предметом апеляційного перегляду була ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи за територіальною підсудністю, а розгляд даної справи по суті ще не завершено, то розподіл судових витрат апеляційною інстанцією не здійснюється.
Керуючись, ст.ст. 255, 269, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :
1.          Апеляційну скаргу ТзОВ “УкрПромАльп” задоволити.
2.          Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 23.10.2021 у справі №  926/4285/21 скасувати.
3.          Справу передати на розгляд Господарському суду Чернівецької області.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень ст. 287 ГПК України може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст постанови складено 06.12.2021.

Головуючий суддя                                                            Кордюк Г.Т.
судді                                                                                           Кравчук Н.М.
                                                                                                    Плотніцький Б.Д.