ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8895/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                          судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                     суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
секретар судового засідання  Рубан А.В.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Стужук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 160/8895/20 (суддя І інстанції - Кучма К.С.)

за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань (відповідач-1), Виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань Соколова Олександра Володимировича (відповідач-2) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів в частині,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідачів по виданню Наказу від 21.04.2020 № 133 «Про проведення службового розслідування», Наказу від 21.05.2020 № 227 «Про продовження строку проведення службового розслідування», Наказу від 22.06.2020 № 281 «Про проведення службового розслідування», Наказу від 21.07.2020 № 354 «Про продовження строку проведення службового розслідування» в частині, що стосується його;

- визнати противоправними та скасувати Наказ від 21.04.2020 № 133 «Про проведення службового розслідування», Наказ від 21.05.2020 № 227 «Про продовження строку проведення службового розслідування», Наказ від 22.06.2020 № 281 «Про проведення службового розслідування», Наказ від 21.07.2020 № 354 «Про продовження строку проведення службового розслідування» в частині, що стосується його.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки ця справа не мала розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тому що позивач займав посаду категорії «Б», тобто був службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, а отже ця справа не відноситься до категорії незначних. Також апелянт вважає, що судом не досліджені належним чином та не надано оцінки доводам позивача про те, що у зв`язку з прийняттям оскаржених наказів порушено право позивача на отримання ряду доплат і надбавок, тобто обов`язкових складових заробітної плати, на які позивач має право за Законом, однак, був позбавлений такого права на підставі оскаржених наказів. Крім того, зазначив, що судом не досліджено питання відповідності оскаржених наказів у частині його відсторонення від виконання посадових обов`язків. 

Від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
21.04.2020 відповідачем-2, як виконуючим обов`язки Директора ДБР видано Наказ № 133 «Про проведення службового розслідування», з посиланням на вимоги п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань». Пунктом 3 цього Наказу позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків з 22 квітня 2020 року на час здійснення службового розслідування. (т. № 1 а.с. 30-31)

21.05.2020 відповідачем-2 виданий Наказ № 227 «Про продовження строку проведення службового розслідування», яким продовжив строк проведення службового розслідування, що проводиться на підставі Наказу Державного бюро розслідувань від 21.04.2020 № 133, по 22.06.2020. (а.с. 32-33). 

Відповідно до висновку службового розслідування від 22 червня 2020 року в діях позивача встановлено ознаки кримінального та корупційного правопорушення, які потребують подальшої перевірки в рамках чинного законодавства, а також ознаки дисциплінарного правопорушення та порушення абзацу 1 пункту 1 Розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадови осіб місцевого самоврядування. Рекомендовано порушити питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення «звільнення з посади державної служб». (т. № 2 а.с. 120-145)
 
Докази ознайомлення позивача з цим висновком суду не надані, позивач свою обізнаність із висновком заперечує.

Крім того, 22.06.2020 заступник Директора ДБР Соколов О.В., як виконуючий обов`язки Директора ДБР видав Наказ № 281 «Про проведення службового розслідування», яким призначено проведення службового розслідування «на предмет причетності до вчинення правопорушень, невиконання чи неналежного виконання обов`язків». (а.с. 34-35) Вказаним наказом відсторонено від виконання посадових обов`язків заступника начальника Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_1, з 22.06.2020 по 22.07.2020.

21.07.2020 заступник Директора ДБР Соколов О.В., як виконуючий обов`язки Директора ДБР, видав Наказ № 354 «Про продовження строку проведення службового розслідування», з посиланням на вимоги п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» з 22.07.2020 на час здійснення службового розслідування. (т. № 1 а.с. 36-37)

Відповідно до висновку службового розслідування від 7 жовтня 2020 року, проведеного на підставі зазначених наказів, в діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарного правопорушення та порушення абзацу 1 пункту 1 Розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадови осіб місцевого самоврядування. Рекомендовано порушити питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення «догана». (т. № 2 а.с. 113-119)
 
Докази ознайомлення позивача з цим висновком суду не надані, позивач свою обізнаність із висновком заперечує.

Вважаючи зазначені вище накази про проведення службових розслідувань та про продовження строків їх проведення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені накази ДБР прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначений законодавством України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскарженими наказами трудові відносини позивача не припинялись і виплата заробітної плати не зупинялась, тому твердження позивача про порушення його права на працю та оплату праці є хибним, оскільки він не позбавлений права на захист своїх прав та інтересів шляхом оскарження результатів службових розслідувань.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Стосовно відсутності державної реєстрації Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 14.01.2020 № 9.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII (далі - Закон № 794) Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 794 з метою запобігання і виявлення правопорушень у діяльності працівників Державного бюро розслідувань у складі центрального апарату Державного бюро розслідувань та його територіальних управлінь діють підрозділи внутрішнього контролю, до обов`язків яких, серед іншого належить:

перевірка інформації, що міститься у зверненнях фізичних та юридичних осіб, засобах масової інформації, інших джерелах, у тому числі отриманої через спеціальну телефонну лінію, сторінку в мережі Інтернет, засоби електронного зв`язку Державного бюро розслідувань, щодо причетності працівників Державного бюро розслідувань до вчинення правопорушень;

проведення службового розслідування стосовно працівників Державного бюро розслідувань.

З метою нормативного врегулювання процедури проведення Управлінням внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань наказом Державного бюро розслідувань від 14.01.2020 № 9 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань (далі - Інструкція).

Розділом VII зазначеної Інструкції передбачено права особи, щодо якої проводиться службове розслідування, зокрема: знати підстави проведення службового розслідування; на ознайомлення зі своїми правами та обов`язками під час проведення службового розслідування; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; на ознайомлення з матеріалами службового розслідування.

27 грудня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 № 305-ІХ (далі - Закон № 305-ІХ).

Законом № 305-ІХ внесено низку змін до Закону України «Про Державне бюро розслідувань», зокрема Державне бюро розслідувань змінило статус центрального органу виконавчої влади на державний правоохоронний орган.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 305-ІХ до приведення у відповідність з цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 305-ІХ встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом Державне бюро розслідувань як державний правоохоронний орган є правонаступником прав та обов`язків Державного бюро розслідувань як центрального органу виконавчої влади.

Згідно з ч. 3 ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Закон, який регулює порядок реєстрації нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, відсутній. 

Така реєстрація проводиться відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992 № 493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади».

Згідно з цим Указом Президента та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Отже, акти правоохоронних органів обов`язковій реєстрації у Міністерстві юстиції України не підлягають.

На підставі Закону № 305-ІХ Державне бюро розслідувань змінило свій правовий статус з центрального органу виконавчої влади на державний правоохоронний орган з дня набрання чинності цим законом, тобто з 27.12.2019.

Крім того, пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 305-ІХ доручено Кабінету Міністрів України у місячний строк із дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На виконання зазначених норм Закону № 305-ІХ 13.05.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 359 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань», згідно якої, зокрема, Державне бюро розслідувань виключається з переліків центральних органів виконавчої влади, затверджених нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Отже, з 27.12.2019 нормативно-правові акти Державного бюро розслідувань, в тому числі і наказ від 14.01.2020 № 9, не підлягають реєстрації в Міністерстві юстиції України, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Стосовно порушення оскарженими наказами прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців Державного бюро розслідувань здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про Державне бюро розслідувань» в разі наявності інформації про можливі порушення в діях працівників Державного бюро розслідувань Управління внутрішнього контролю зобов`язане провести відповідне службове розслідування.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що Дисциплінарна комісія на підставі службового розслідування, що проводиться підрозділом внутрішнього контролю, складає висновок про наявність чи відсутність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення.

Отже, процедурі притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Державного бюро розслідувань передує процедура проведення службового розслідування, яка врегульована Порядком про проведення службових розслідувань.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються розгляду питання правомірності наказів відповідача про проведення службових розслідувань, а також наказів про продовження строків таких службових розслідувань.

Разом з тим, оскарженими рішеннями відповідача оцінка дій позивача по суті не надавалася, вони є проміжними та не створюють для позивача юридичних наслідків.

Такі наслідки для позивача могли тягнути накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, натомість відповідачем-1 надані суду інформаційні довідки від 23 липня 2021 року, відповідно до яких позивач за наслідками проведених службових розслідувань до дисциплінарної відповідальності не притягувався у зв`язку із припиненням з ним трудових відносин. (т. № 2 а.с. 146-150)

Позивач дійсно наказом від 26 лютого 2021 року № 31 о/с звільнений з ДБР з 1 березня 2021 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису. (т. № 2 а.с. 99)

За загальним правилом, кожна особа, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Однак, на переконання суду, розгляд питання правомірності винесення наказів про порушення службового розслідування, про продовження строку службового розслідування не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, а тому не відповідає завданням адміністративного судочинства, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 815/622/17 та від 12 лютого 2020 року у справі № 160/7402/18.

Стосовно законності відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків. 

Особа, щодо якої проводиться розслідування, може бути відсторонена від виконання посадових чи службових обов`язків за посадою на час проведення службового розслідування (пункт 1 розділу V Інструкції).

Рішення про відсторонення приймається Директором Державного бюро розслідувань.

Відсторонення працівника Державного бюро розслідувань від виконання посадових чи службових обов`язків за посадою здійснюється на підставі наказу Директора Державного бюро розслідувань, воно не може тривати більше строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду (пункт 1 розділу V Інструкції).

Позивач дійсно спірними наказами відсторонений від виконання посадових обов`язків у зв`язку з проведенням службових розслідувань, натомість наказом відповідача-1 від 7 вересня 2020 року № 459 позивач відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12, п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону № 794 та п. 9 розділу V Інструкції допущений до виконання посадових обов`язків з 8 вересня 2020 року у зв`язку із завершенням стосовно нього службового розслідування. (т. № 2 а.с. 100)

Отже, спірні накази, як акти індивідуальної дії, вичерпали свою дію в цій частині допущенням позивача до виконання посадових обов`язків, а також у зв`язку із закінченням службових розслідувань та складенням відповідних висновків за їх результатами, у зв`язку з чим такі накази вже не можуть бути скасовані.

Крім того, як зазначалось вище, позивач з 1 березня 2021 року звільнений з органів ДБР, тобто трудові відносини між сторонами припинені.

У зв`язку з вказаними обставинами скасування спірних наказів до поновлення порушених на думку позивача його прав та інтересів не призведе.

Доводи позивача щодо отримання ним за час відсторонення заробітної плати в меншому розмірі не підтверджені жодними доказами. З наданої відповідачем-1 довідки про заробітну плату позивача за 2020 рік таких відомостей судом також не встановлено. Неотримання премії не є зменшенням заробітної плати, оскільки позивач у ці місяці посадові обов`язки не виконував, а премія виплачується за наслідками результатів праці особи за певний проміжок часу. Крім того, премія не є обов`язковою складовою заробітною плати у конкретному розмірі на відміну, зокрема від посадового окладу, її розмір може збільшуватися, зменшуватися або взагалі не виплачуватися у певних місяцях.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Повний текст складений 12 листопада 2021 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 160/8895/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення 4 листопада 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко