Справа № 159/3239/20 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1339/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Киці С. І., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року,
                                       В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що підписавши заяву № б/н від 26 вересня 2007 року, відповідач погодилася на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. 12 грудня 2007 року позичальник підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку № НОМЕР_1 (термін дії з 26 вересня 2007 року по вересень 2015 року).
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3700 грн.
Позивач також зазначав, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту, однак остання взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 31 березня 2020 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 135623,05 грн, з яких: 3574,92 грн – заборгованість за тілом кредиту, 123351,79 грн – заборгованість за нарахованими відсотками, 2000 грн – нарахована пеня, 0,00 грн – нарахована комісія, 250 грн – штраф (фіксована частина), 6446,34 грн – штраф (процентна складова).
Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 11208,39 грн, з яких: 3574,92 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3574,92 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7633,47 грн – заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн – заборгованість з пені, а також судові витрати по справі.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 4, 5 статті 268 ЦПК України).
Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки.
Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
За матеріалами справи судом установлено, що 26 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви від 26 вересня 2007 року, відповідно до умов якого позичальниця отримала кредитну картку № 4149605354612921 «Універсальна «30 днів пільгового періоду» у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом щомісячно на залишок заборгованості за кредитом в розмірі 3,0 % на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (т. 1, а.с. 21). Довідкою про умови кредитування, яка підписана позичальником, також передбачено розмір початкового кредитного ліміту і процентна ставка.
Згідно з наданої банком довідки відповідачка отримала кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії з 26 вересня 2007 року по вересень 2015 року (т. 1, а.с. 20).
Разом з тим, із виписки за договором, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідачка фактично отримала у банку кредитні кошти, якими користувалася з 12 грудня 2007 року зі встановленим початковим лімітом 250 грн, заборгованість за кредитним договором виникла ще 04 березня 2008 року, а 01 жовтня 2015 року строк дії даної картки закінчився. Також у цій виписці зазначено, що відповідачкою 04 квітня 2017 року внесено платіж на суму 3000 грн, після чого вона кредитною карткою не користувалася (т. 1, а.с. 12-18).
При цьому судом встановлено, що банк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 07 липня 2020 року, тобто по спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявила відповідачка ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 68, 69).
 За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна оцінка.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді