П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 766/14818/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
25.01.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
– Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 4 роти 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області молодшого лейтенанта Бортуна Ярослава Ігоровича Серії ЕАМ №3177210 від 22.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості, не ґрунтуються на належних доказах та складені за результатом розгляду справи, проведеного не у відповідності до встановленого порядку, у тому числі без забезпечення позивачу права на правову допомогу. Зазначені обставини свідчать про неправомірність дій інспектора поліції та рішення за результатом розгляду справи, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Суд скасував постанову в справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАМ №3177210 від 22.09.2020 року, складену інспектором поліції роти №4 батальйону №1 УПП в Житомирській області ДПП Бортун Ярославом Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрив.
Зобов`язав Управління Державної Казначейської служби України в м. Херсоні Херсонській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн., зайво сплачений ним згідно з квитанцією АТ «Ощадбанк» від 27.09.2020 року №45222
Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Проаналізувавши положення ст.ст. 245, 252, 258, 280 КУпАП та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що інспектором поліції не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині забезпечення права водія на правову допомогу. Виявлення водієм бажання на розгляд справи за участю адвоката (захисника) є підставою для відповідача для відкладення розгляду справи з метою реалізації законних вимог водія.
Разом з цим, з матеріалів справи не встановлено та відповідачем не доведено, що фіксація перевищення позивачем установленої швидкості відбулась в межах дії обмежувального дорожнього знаку.
Наведені обставини у сукупності свідчать про необґрунтованість та неправомірність постанови інспектора поліції, наявність підстав для задоволення позову і скасування оспорюваного рішення суб`єкта владних повноважень.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 258, 276 КУпАП і помилково не враховано, що у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у цих випадках не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду. Перевищення позивачем допустимої швидкості на автодорозі підтверджується як фото фіксацією з лазерного вимірювача швидкості, за даними якої відображено транспортний засіб, у тому числі його номерний знак, швидкість руху автомобіля та географічні координати місця події. Вказане у сукупності свідчить про не виконання позивачем положень ст. 77 КАС України та не доведеність ним обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
У тому числі, позивач вказує, що інспектором поліції не було враховано інформацію про відкриття провадження у цій судовій справі, направлено на примусове виконання оспорювану постанову, на підставі якої в подальшому було відкрито виконавче провадження та вчинені державним виконавцем дії з примусового виконання виконавчого документа шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок позивача. Наведене свідчить про неналежне виконання службовою особою обов`язків, несумлінне ставлення до своїх функцій, у зв`язку із чим позивач був вимушений звертатись до суду і правоохоронних органів за захистом порушених прав та інтересів, а відтак вбачаються обставини для постановлення окремої ухвали на адресу відповідача.
Оскільки сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, у призначені судом дату і час не з`явились, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем ставиться питання  про розгляд справи без його участі, з огляду на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 22.09.2020 року інспектором 4 роти 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області молодшим лейтенантом Бортуном Ярославом Ігоровичем винесено постанову Серії ЕАМ №3177210 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 255 грн.
Підставою для винесення вказаної постанови стало виявлення інспектором патрульної поліції на автодорозі М-06 Київ-Чоп 105 км керування позивачем автотранспортним засобом Toyota Land Cruiser 120, державний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 76 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год), чим порушено п. 12.4 Правил дорожнього руху.
Вимірювання швидкості транспортного засобу здійснено відповідним засобом TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000567).
Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).
Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно із п. 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» відноситься до заборонних знаків та забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Водночас, за правилами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За правилами ст.ст. 278, 279 адміністративного законодавства орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, адміністративним законодавством врегульований порядок розгляду і вирішення справ про адміністративне правопорушення, дотримання якого покладається як на осіб, які притягуються до відповідальності, так і на органи (посадових осіб), уповноважених на здійснення вказаних проваджень.
Лише винесення рішення у такій категорії справ у повній послідовності установлених правил свідчитиме про повноту, об`єктивність та обґрунтованість адміністративного провадження.
В іншому випадку, рішення компетентного органу (посадової особи) за наслідком справи, проведеної з порушеннями, не може відповідати критерію обґрунтованості і правомірності та бути наслідком притягнення винної особи до відповідальності.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час вирішення спору по суті судом першої інстанції вірно враховано, що позивач у позові заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, дотримання поліцейським порядку розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, що в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність своїх рішень та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення.
Так, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за місцем виявлення адміністративного правопорушення та, як не заперечується учасниками справи, позивач був присутнім під час вирішення адміністративної справи, швидкість транспортного засобу зафіксовано відповідним засобом вимірювальної техніки.
На підтвердження обставин правомірності своїх дій під час адміністративного провадження відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського та фото фіксацію вимірюваною технікою.
За представленими доказами не підтверджується фіксація правопорушення в зоні дії заборонного знаку та перевищення позивачем в цій місцевості допустимої швидкості.
Інших доказів факту правопорушення, а саме складених чи зафіксованих таким відеозаписом або іншими технічними записами, адміністративна справа не містить.
Разом з цим, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час вирішення справи, позивачем подано письмове клопотання про забезпечення правовою допомогою під час адміністративного провадження.
Як не заперечується відповідачем, фактично клопотання водія про користування правовою допомогою по суті розглянуто не було.
При цьому, судом першої інстанції правильно не враховано необґрунтовані доводи відповідача, що таке право водієм може бути реалізовано під час оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Слід зазначити з цього приводу, що право на правову допомогу під час безпосереднього вирішення справи про адміністративне правопорушення не є тотожнім праву особи оскаржити постанову інспектора патрульної поліції, винесену за результатом розгляду цієї справи.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що подання клопотання водієм стосовно забезпечення правовою допомогою є підставою для відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Особливістю вирішення справ такої категорії є те, що це провадження відбувається на місці вчинення правопорушення.
Розгляд такої справи носить спрощений порядок і не передбачає її відкладення, відтермінування тощо.
Отже, під час розгляду такої справи на особу, яка притягується до відповідальності, також покладається обов`язок щодо забезпечення цього провадження повнотою та всебічністю, в тому числі невідкладеного забезпечення поліцейського можливістю вирішити питання чи клопотання, що виникають під час розгляду справи тощо.
З урахуванням наведеного у сукупності, є підтвердженою обґрунтованість адміністративного позову та не доведеність відповідачем правомірності своїх дій і рішення на підставі положень ч. 2 ст. 77 КАС України.
На думку колегії суддів, не доведення відповідачем належними доказами, які оформлені (зафіксовані) на момент (на місці) вирішення такої справи, вчинення водієм правопорушення та дотримання порядку адміністративного провадження, у тому числі щодо забезпечення можливості скористатись у повному обсязі своїми правами на місце виявлення правопорушення, нівелює висновком про повноту, обґрунтованість та об`єктивність обраного виду стягнення, відповідність його вимогам чинного законодавства.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій під час вирішення справи про адміністративне правопорушення, належних доказів дотримання порядку вирішення справи суб`єктом владних повноважень, а також перевищення позивачем максимальної швидкості саме в зоні дії заборонного знаку, не надано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку постанова поліцейського не може відповідати критерію обґрунтованості та правомірності та ці обставини є безумовною підставою для її скасування.
Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
З огляду на не встановлення обставин, визначених ст. 249 КАС України, підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.
Натомість, з огляду на те, що висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній частині.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2021 року – змінити в мотивувальній частині.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                              
                                                                                                                      Т.М. Танасогло